Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
14.K.27.672/2017/8. szám 

A Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság felperesi képviselő neve ügyvéd felperesi képviselő címe által képviselt felperes neve felperes címe alatti székhelyű felperesnek, alperesi képviselő neve (alperesi képviselő címe) által képviselt alperes neve (alperes címe) szám alatti székhelyű alperes ellen támogatási ügyben hozott határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében meghozta a következő

ÍTÉLETET:

A bíróság az alperes 2017. június 13. napján kelt alperesi határozat1. (2017) alperesi határozat2.(2017) alperesi határozat3.(2017) számú határozatát az elsőfokú határozatra kiterjedő hatállyal hatályon kívül helyezi és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezi.

Kötelezi a bíróság az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperes részére 30.000,- (Harmincezer) forint perköltséget.

Az eljárási illetéket a Magyar Állam viseli.

Az ítélet ellen fellebbezésnek nincs helye.

INDOKOLÁS

A felperes 2014. január 15. napján az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból a turisztikai tevékenységek ösztönzéséhez a LEADER Helyi Akciócsoportok közreműködésével 2013-ban nyújtandó támogatások részletes feltételeiről szóló 104/2013(XI.14.) VM rendelet (a továbbiakban: VM rendelet) alapján turisztikai tevékenységek ösztönzéséhez támogatás iránti kérelmet nyújtott be a Magyar Államkincstár (elsőfokú hatóság) jogelődjéhez, mely a 2014. május 9. napján kelt elsőfokú határozat1. számú határozatával a felperes kérelmére 35 millió forint összegben helyt adott. 
A felperes első kifizetési kérelmét 2014. szeptember 23. napján nyújtotta be, amely alapján az elsőfokú hatóság jogelődje a 2014. november 5. napján kelt elsőfokú határozat2. számú határozatával 5.241.121 forint támogatási összeg kifizetéséről döntött. A felperes második kifizetési kérelmét 2015. április 20. napján terjesztette elő, amely alapján az elsőfokú hatóság jogelődje a 2015. június 3. napján kelt elsőfokú határozat3. számú határozatával 29.758.879 forint támogatási összeg kifizetéséről döntött.

Az elsőfokú hatóság 2017. január 26-án rendkívüli helyszíni ellenőrzést folytatott le a támogatási határozatban megjelölt beruházási helyen, az város1. aa hrsz.-ú ingatlanon. Az ellenőrzés során a felperesi társaság tagja, FE működött közre. Az ellenőrzésről felvett jegyzőkönyv alapján az elsőfokú hatóság azt állapította meg, hogy a szálláshelyet a felperes magáncélra hasznosítja, annak elérhetőségét nem hirdeti, túlnyomó többségben saját ismeretségi körében teszi lehetővé az ingatlan használatát, a tájékoztatási tábla a helyszínen nem volt fellelhető, az arculati tábla pedig úgy került kihelyezésre, hogy az az utcáról nem volt látható. Ennek alapján az elsőfokú hatóság a 2017. március 1. napján kelt elsőfokú határozat4. számú határozatával visszavonta a felperes első kifizetési kérelmének helyt adó határozatot és a felperes első kifizetési kérelmét elutasította, továbbá a felperest 5.241.121 forint jogosulatlanul igénybe vett támogatási összeg visszafizetésére kötelezte.
Az ugyanezen a napon kelt elsőfokú határozat5. számú határozatával az elsőfokú hatóság a felperes második kifizetési kérelmének helyt adó határozatát is visszavonta és a felperest 29.758.879 forint jogosulatlanul igénybe vett támogatási összeg visszafizetésére kötelezte.
A szintén ugyanezen a napon kelt elsőfokú határozat6.  számú határozatával az elsőfokú hatóság megállapította, hogy a felperes az intézkedésben jogosulatlanul vett részt, egyúttal visszavonta a felperes támogatási kérelmének helyt adó határozatát és megállapította, hogy a felperes támogatási jogosultsága a határozat jogerőre emelkedésének napjával megszűnik.

Az elsőfokú hatóság döntéseit az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap Társfinanszírozásában megvalósuló támogatások igénybevételének általános szabályairól szóló 23/2007. (IV.23.) FVM rendelet 23. § (1) bekezdés b) pontjára, valamint a VM rendelet 2. § (2) bekezdés c) pontjára, 8. § (1) bekezdésére, továbbá a mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint a halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény (a továbbiakban: MVH eljárási törvény) 57. § (1) és (3) bekezdésére, valamint 69. § (1) bekezdés d) és e) pontjára alapította.

A felperes ügyvezetője még az elsőfokú döntés meghozatalát megelőzően nyilatkozatot tett és kérte az ellenőrzési jegyzőkönyv kiegészítését előadva, hogy az ellenőrzésen részt vevő tagnak nincs teljes körű rálátása a cég működésére. Kifogásolta azt a jegyzőkönyvi megállapítást, mely szerint „az ügyfél saját elmondása alapján rendszeresen tartózkodik az épületben, ott is alszik". Utalt arra, hogy FE vendégként, illetve a működtetéshez kapcsolódóan személyes közreműködést biztosítva tölt éjszakákat a vadászházban és nem állandó jelleggel, bejelentett lakcíme is eltér a vadászház címétől. Kérte továbbá a turisztikai árbevételek korrekcióját, mert a jegyzőkönyvben foglalt adatok nem tartalmazták a vadász turisztikai szolgáltatásokból származó árbevételt, továbbá egyik esetben nettó, másik esetben bruttó összeg került rögzítésre. E körben előadta, hogy a 2015. évi árbevétel azért maradt el a tervtől, mert az elhúzódó bírálat miatt csak 2015. első félévében került a vadászház átadásra, ezért az üzleti év nem lehetett teljes.

Az ügyvezető a helyszíni ellenőrzésen nem vett részt, azt követően az város1-i Polgármesteri Hivatalban találkozott az ellenőrökkel, ahol az általuk átadott és FE nevére szóló ellenőrzésben való közreműködésre szóló meghatalmazást aláírta.

A felperes mindhárom elsőfokú határozattal szemben fellebbezést terjesztett elő, amely alapján indult eljárásban az alperes 2017. június 13. napján kelt alperesi határozat1.(2017) alperesi határozat2.(2017) alperesi határozat3.(2017) számú határozatával az elsőfokú határozatokat helybenhagyta.
Határozatát azzal indokolta, hogy a 2017. január 26-i rendkívüli ellenőrzés során az ellenőrzési jegyzőkönyv 8. számú mellékleteként csatolt meghatalmazás alapján a felperesi társaságot FE  tulajdonos képviselte. A helyszíni ellenőrzésen rögzítették, hogy az arculati tábla az utcáról nem volt látható, az épület oldalán volt megtalálható. A 2 db 3 ágyas apartmanban a szemle idején 2x2 ágy volt, a tulajdonos nyilatkozata szerint a pótágyakat kölcsön adták, a társalgóban viszont fellelhető egy további ágy. Az ellenőrzés megállapítása szerint az épületben személyes használati tárgyak voltak (ruhanemű, pipere cikkek, fogkefe, családi fotók, élelmiszerek), a tulajdonos nyilatkozott, hogy az épületben rendszeresen ott tartózkodik és ott is alszik, felesége, aki a vadászház gondnoka tartózkodási helyül a vadászházat jegyeztette be a nyilvántartásba. A tulajdonos nyilatkozott, hogy a vendégek elsősorban személyes ismeretség alapján veszik igénybe a vadászházat és a bevétel mindkét vizsgált évben 2015. és 2016. évben is elmaradt a pénzügyi tervben vártaktól. A jegyzőkönyvben rögzítésre került, hogy az üzleti tervben vállalt online foglalási rendszer nem működik, az város1-i Hírekben a beruházás megvalósításáról szóló tájékoztató anyag fellelhető, viszont a BE weboldalon a szálláshely hirdetését nem találták. A jegyzőkönyvben rögzítésre került, hogy ügyfél-elégedettségi kérdőívek és helyi hirdetőtáblák nem készültek.

Az alperes határozatában megállapította, hogy a VM rendelet 8. § (1) bekezdése értelmében az üzemeltetési kötelezettség az utolsó kifizetési kérelem benyújtásától, azaz 2015. április 20-ától 5 évig, azaz 2020. április 20. napjáig áll fenn. A VM rendelet 2. § (2) bekezdés d) pontja rögzíti, hogy nem igényelhető támogatás gondnoki lakás, szolgálati lakás, az ügyfél saját maga által használt lakrész, a gondnok vagy az ügyfél által kizárólagosan használt helyiségek megépítéséhez, felújításához vagy ilyen lakásba, lakrészbe eszköz, berendezés beszerzéséhez. Mivel a helyszíni ellenőrzésen készült fényképfelvételek azt támasztják alá, hogy a vadászházat magán célra hasznosították és a szálláshelyhez kapcsolódó dokumentáció adatai sem azt támasztották alá, hogy a vadászház ténylegesen és állandó jelleggel szálláshelyként üzemelne, a felperes megsértette a VM rendelet 2. § (2) bekezdés d) pontjában foglalt előírásokat.

Az alperes határozatában hivatkozott arra, hogy a felperes képviseletében a tulajdonos-tag meghatalmazás alapján járt el, a neve a fizető vendéglátó vendégkönyvben nem került feltüntetésre, a felperes a turisztikai árbevételeinek eltérő adatait nem igazolta, az arculati tábla elhelyezéséről fényképfelvétel készült és a támogatási céltól történő eltérő használatot az is igazolja, hogy FE-né feleség tartózkodási helye az ingatlanban van.

A felperes az alperes határozatával szemben előterjesztett keresetében kérte annak hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárásra történő kötelezését. A felperes keresetében előadta, hogy az alperes határozata sérti a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 1. § (2) bekezdésében, 4. § (1) bekezdésében és 5. § (1) és (2) bekezdésében foglalt alapelvi rendelkezéseket, vagyis a tisztességes és az ügyféllel való együttműködés követelményének megfelelő eljárás szabályait. Nem tájékoztatta továbbá a hatóság a jogi képviselő nélkül eljáró ügyfelet az ügyre irányadó jogszabályi rendelkezésekről, az őt megillető jogok és az őt terhelő kötelezettségekről, valamint a kötelezettség elmulasztásának jogkövetkezményeiről. Sérült továbbá a Ket. 50. § (1) és (3) bekezdésében foglalt tényállás-tisztázási kötelezettség, illetve az ügyfél Ket. 51. § (1) bekezdése alapján biztosítandó nyilatkozattételi joga. Ezen túlmenően a hatóság megsértette az MVH eljárási törvény 52. § (1)-(4) és (8) bekezdését, valamint 69. § (1) és (2) bekezdését, továbbá az 52. § (3) bekezdésében foglalt azon követelményt, mely szerint a nem bizonyított körülményt az ügyfél terhére nem lehet értékelni. A határozathozatal során sérült a VM rendelet 1. § 18. pontja, 2. § (2) bekezdése, illetve a 16. § (2) bekezdése is, ugyanis a hatóság nem a szempontonként kifizetett támogatási összeg 1%-ának megfelelő összeg visszafizetéséről rendelkezett.

A felperes keresete indokaként előadta, hogy a felperes a rendkívüli ellenőrzés során nem képviseltette magát, ügyvezetőjével, aki 2 óráig város2.-en iskolában volt, utóbb a polgármesteri hivatalban írattatták alá az ellenőrök alá az ellenőrzésben való közreműködésre vonatkozó és édesapjának szóló meghatalmazást. Erről ténylegesen nem is tájékoztatták, továbbá nem hívták fel a figyelmét arra, hogy olyan személynek adjon meghatalmazást, aki teljes körűen tudja őt az ellenőrzés során képviselni. A felperes eljárási jogai sérültek és ez a nyilatkozattételi jogának sérelmével is járt. Az ügyvezető iskolai elfoglaltságának időtartamát a felperes iskolai igazolással támasztotta alá. A felperes ügyvezetője nem a helyszíni ellenőrzés helyszínére, hanem a polgármesteri hivatalba mintegy fél órával a jegyzőkönyvben foglalt ellenőrzés befejezési időpontot követően érkezett meg, ennek következtében a helyszíni ellenőrzésen képviselete nem lehetett biztosított.

Utalt arra a felperes, hogy a vadászház vendégköre eltér egy hagyományos panzió vendégkörétől, mert vendégei eleve egy zárt közösséghez, a vadászokhoz tartoznak. A helyszíni ellenőrzésen közreműködő tag nyilatkozata, mely szerint a vendégkör elsősorban ismeretségi köréből kerül ki, valós, de ez a támogatási cél megvalósítását nem akadályozza.

Vitatta a felperes a hatóság azon megállapítását, hogy az ügyfél saját használatra tartja birtokban a vadászházat, FE vendégként, ellenérték fejében és vadászati közreműködőként szállt meg a vadászházban. Az erre vonatkozó bizonyítékokat azonban a hatóság elmulasztotta beszerezni.

Hivatkozott arra is a felperes, hogy a vadászati, turisztikai árbevételét tévesen határozta meg a hatóság és jelzése ellenére elmulasztotta a NAV Bűnügyi Igazgatóságától a könyvelési dokumentáció beszerzését.

Vitatta a felperes, hogy a helyszíni ellenőrzéskor nem állt rendelkezésre a két apartmanban 2x2 ágy, míg a társalgóban egy francia ágy biztosított volt. FE felesége, habár tartózkodási helye a vadászház, ténylegesen város3-i lakcímmel rendelkezik, így gondnoki lakásnak a vadászház nem tekinthető.
Hivatkozott arra is a felperes, hogy a támogatási cél, vagyis a vadászház működtetése egyértelműen magán célnak tekinthető, így az alperes alap nélkül rótta ezt a terhére.

Az árbevétellel kapcsolatban a felperes hangsúlyozta, hogy annak pontos megállapítása az eljárás során elmaradt, ugyanakkor utalt arra, hogy az üzleti terv becslést tartalmazott e körben.

A marketing tevékenységgel kapcsolatban a felperes előadta, hogy az „város1-i Hírek" című sajtó termékeben a vadászház megnyitásáról szóló tájékoztatás szerepel, szórólapos hirdetést még 2016-ban feladott, igazolta, hogy a vendégváró Bács-Kiskun Közhasznú Egyesület Megyei Falusi Agroturizmus Országos Szövetségének a tagja és csatlakozott annak promóciós rendszeréhez és a BA .hu weboldalon online is hirdeti magát az ellenőrzési jegyzőkönyvben feltüntetett BE.hu weboldal nem is létezett már az ellenőrzés időpontjában.

A tájékoztató táblákkal kapcsolatban előadta, hogy az arculati táblát a vendégek láthatták, a külső tábla pedig eltűnt, annak pótlására még nem került sor.

Hivatkozott arra is a felperes, hogy az ügyfél-elégedettségi kérdőívek kitöltésére a vendégeit megkérte, 7 db abból csatolásra is került és az üzleti tervében a vendégek kérdőív kitöltésére való kérése szerepelt vállalásként. 

Mindezek alapján a felperes álláspontja szerint a támogatási cél megvalósítása során érdemi mulasztás nem történt, ezért kérte a határozat hatályon kívül helyezését.

Az alperes a kereset elutasítását kérte a határozatában foglalt indokok alapján. Álláspontja szerint megalapozott és jogszerű döntést hozott.

A kereset alapos.

A Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 339. § (1) bekezdése szerint, ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik, a bíróság az ügy érdemére ki nem ható eljárási szabály megsértésének kivételével a jogszabálysértő közigazgatási határozatot hatályon kívül helyezi és szükség esetén a közigazgatási határozatot hozó szervet új eljárásra kötelezi.

A közigazgatási döntés hatályon kívül helyezésének tehát anyagi vagy az ügy érdemére kiható eljárási szabály megsértése esetén van helye. A bíróság a perben a keresetlevélben megjelölt körben vizsgálja a közigazgatási döntés törvényességét.

A felperes keresetében az ügy érdemére kiható eljárási és anyagi jogszabálysértést is állított.

A hatóság rendkívüli ellenőrzést tartott, amely alapján azt állapította meg, hogy a felperes a szálláshelyet magán célra hasznosítja, annak elérhetőségét nem hirdeti, kizárólag saját ismeretségi körében teszi lehetővé a szálláshely igénybevételét, tájékoztató táblát a helyszínen nem helyezett ki, illetve az eltulajdonítást követően azt nem pótolta, az arculati tábla úgy került elhelyezésre, hogy az az utcáról nem látható és a felperes az üzleti tervben rögzített bevételre vonatkozó vállalását nem teljesítette.

Az MVH eljárási törvény 46. § (2) bekezdése kimondja, hogy az ellenőrzés során vizsgálni kell, hogy a kérelemben, a pályázatban, illetve a döntést követően a határozatban, illetve a hatósági szerződésben foglalt adatok, tények, körülmények megfelelnek-e a valóságnak, az intézkedésben való részvétel feltételeit megállapító jogszabályban, illetve a pályázati felhívást tartalmazó közleményben foglaltaknak.

Az MVH eljárási törvény 50. § (1) bekezdése kimondja, hogy a helyszíni ellenőrzés az ügyfél előzetes értesítése nélkül is lefolytatható. A (2) bekezdés szerint, ha a helyszíni ellenőrzés lefolytatásához az ügyfél jelenléte szükséges, akkor az ügyfelet úgy kell értesíteni, hogy az ügyfél - jelenlétének korlátozása esetén - képviseletét biztosítani tudja. Ha a helyszíni ellenőrzés lefolytatásához az ügyfél jelenléte szükséges, a (3) bekezdésben foglaltak kivételével a helyszíni ellenőrzés csak akkor kezdhető meg, ha az ügyfél vagy alkalmazottja, meghatalmazottja, ezek hiányában hatósági tanú jelen van. Az ügyfél alkalmazottja, meghatalmazottja köteles e minőségét megfelelő módon igazolni. Igazolás hiányában a hatósági tanú alkalmazására vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. A (3) bekezdés szerint, ha a helyszíni ellenőrzés az ügyfél közreműködése nélkül, külső vizsgálattal (szemrevételezéssel, méréssel) vagy távérzékeléssel elvégezhető, mellőzhető az ellenőrzésről történő tájékoztatás. Ebben az esetben a helyszíni ellenőrzés az ügyfél vagy alkalmazottja, meghatalmazottja, hatósági tanú jelenléte nélkül is elvégezhető. A (4) bekezdés szerint a helyszíni ellenőrzés időpontjáról az ügyfelet telefonon, elektronikus levélben vagy rövid szöveges üzenet útján is lehet értesíteni. Ebben az esetben a helyszíni ellenőrzés időpontjáról való értesítésről hivatalos feljegyzést kell készíteni.

A felperesnél folytatott rendkívüli helyszíni ellenőrzés csak az ügyfél közreműködésével volt lefolytatható tekintettel arra, hogy ingatlanba történő belépést feltételezett. A jegyzőkönyvben az került rögzítésre, hogy az ellenőrök 10:05 perckor érkeztek a helyszínre, fényképfelvételeket készítettek, majd 10:14 perckor telefonon értesítették a felperest FC útján, aki a telefont átadta FE polgármesternek. Nevezett 10:25-kor érkezett a helyszínre és az ingatlanban folytatódott az ellenőrzés. A jegyzőkönyv nem rögzíti, hogy nevezett meghatalmazással rendelkezett.

Tekintettel arra, hogy a felperes törvényes képviselője igazolta, hogy az ellenőrzés időpontjában iskolában volt, a jegyzőkönyv nem tartalmaz arra való utalást az ellenőrzés megállapításai részben, hogy a felperes tagja meghatalmazást adott volna át, valamint a felperes törvényes képviselőjének elmondása szerint az ellenőrökkel a polgármesteri hivatalban találkozott a város2.en tartott iskolai óráiról város1.ra érkezve, a bíróság megállapította, hogy az ellenőrzés úgy került lefolytatásra, hogy a felperes, mint ügyfél szabályszerűen nem képviseltette magát azon, FE úgy tett nyilatkozatot a felperes nevében, hogy arra meghatalmazással az ellenőrzés időtartama alatt nem rendelkezett.

Ennek következtében megállapítható, hogy az ellenőrzési jegyzőkönyvben foglaltakat nem lehet a felperes nyilatkozatának tekinteni, a felperes helyszíni ellenőrzésről történő értesítése szabályszerűen nem történt meg, a felperes a helyszíni ellenőrzésen nyilatkozatot nem tehetett, ezért a rendkívüli ellenőrzés jegyzőkönyvére alapítva jogkövetkezményt tartalmazó határozatok nem alapíthatók.

A Ket. 1. § (1) bekezdésében kimondja, hogy a közigazgatási hatóság az eljárása során köteles megtartani és másokkal is megtartatni a jogszabályok rendelkezéseit. Hatáskörét a jogszabályokban előírt célok megvalósítása érdekében, mérlegelési és méltányossági jogkörét a jogalkotó által meghatározott szempontok figyelembevételével és az adott ügy egyedi sajátosságaira tekintettel gyakorolja. A 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy az ügyfeleket a hatósági eljárásban megilleti a törvény előtti egyenlőség, ügyeiket indokolatlan megkülönböztetés és részrehajlás nélkül kell elintézni. A 4. § (1) bekezdés szerint az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez való jog, míg az 5. § (1) bekezdése szerint a közigazgatási hatóság az ügyfél és az eljárás egyéb résztvevője számára biztosítja, hogy jogaikról és kötelezettségeikről tudomást szerezzenek, és előmozdítja az ügyféli jogok gyakorlását. A (2) bekezdés szerint a közigazgatási hatóság a jogi képviselő nélkül eljáró ügyfelet tájékoztatja az ügyre irányadó jogszabály rendelkezéseiről, az őt megillető jogokról és az őt terhelő kötelezettségekről, illetve a kötelezettség elmulasztásának jogkövetkezményeiről.

Tekintettel arra, hogy a rendkívüli helyszíni ellenőrzés során a felperest a hatóság nem tájékoztatta arról, hogy milyen képviseletet biztosíthat, az ellenőrzési jegyzőkönyvhöz csatolt meghatalmazás nem hiteles, az ellenőrzés időtartamára vonatkozó meghatalmazásnak nem minősül, a felperes az ügy érdemére kiható eljárási jogszabálysértést szenvedett el azáltal, hogy a rendkívüli helyszíni ellenőrzésen képviseletéről nem gondoskodhatott.

Az ügyfél képviseleti és nyilatkozattételi jogának súlyos sérelme önmagában a közigazgatási döntést jogszabálysértővé teszi, ezért a bíróság az alperes határozatát az elsőfokú határozatokra kiterjedő hatállyal a Pp. 339. § (1) bekezdése alapján hatályon kívül helyezte és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezte.

A fenti, az ügyfél garanciális jogainak sérelmén túli jogsértésen túl a bíróság a közigazgatási iratok alapján megállapította, hogy az alperes még a rendkívüli ellenőrzés során feltárt tények alapján is megalapozatlan és így jogszabálysértő döntést hozott.

Áttekintve a helyszíni ellenőrzésen készült fényképfelvételeket, a bíróság álláspontja szerint az alperes tévesen helyezkedett arra az álláspontra, hogy a felperes saját célra használja a vadászházat. A vadászház nagysága, a vadászturizmus jellege lehetővé teszi, hogy a vendégek családiasabb környezetben töltsék idejüket. Az a körülmény, hogy családi fotók, élelmiszerek, pipere cikkek, ruhaneműk vannak az ingatlanban, nem teszi kizárttá a vendégfogadást, önmagában ezen körülményre tehát az alperes nem alapíthatta a támogatás jogosulatlan igénybevételéről szóló döntését. A vendégkönyv és a felperes által hivatkozott vadászati napló, a kiállított számlák egyértelműen igazolják, hogy a vadászház szállásadó helyként működik. Az a körülmény, hogy FE több kevesebb rendszerességgel az ingatlanban tartózkodik előadása szerint azért van, mert a vadászházba már többször betörtek. Nyilvánvaló érdeke a felperesnek, hogy a vagyona megóvásra kerüljön, felügyelet alatt álljon. FE-né munkaszerződés alapján gondnoki munkakört tölt be a felperesnél, így vitathatatlan, hogy a felperes üzleti tevékenységéhez járul hozzá, abban vesz részt.

Az alperes nem tisztázta a felperes által vállalt üzleti terv adatai figyelembevételével, hogy pontosan mire vállalt kötelezettséget a felperes a vadászház üzemeltetésből származó bevételeket illetően és nem szerezte be azokat a bizonyítékokat, amelyekkel összevetve levonhatta volna azt a következtetést, hogy a bevételek milyen mértékben maradtak el a vállalástól. Az ellenőrzési jegyzőkönyv a felperes törvényes képviselőjének nyilatkozatával ellentétes számadatokat tartalmaz, az alperes ezen ellentmondást bizonyítékok beszerzésével nem tisztázta. Ennek hiányában pedig nem vonható le olyan következtetés, mely szerint a felperes az üzleti tervében foglaltakat nem teljesítette. A megismételt eljárás keretében az alperesnek a támogatott tevékenységből származó bevételeket bizonyítékokkal alátámasztva rögzítenie kell és összevetni az üzleti tervben foglalt vállalással, majd ez alapján vonhat le jogi következtetést e körben.

Az arculati- és hirdetőtábla vonatkozásában a felek egyezően nyilatkoztak, e körben a támogatási kérelemben foglaltak alapulvételével kell a felperesi mulasztásokat értékelni és a hiányosságok jogi következményeit megállapítani.

A felperes igazolta, hogy vendégelégedettségi kérdőívek kitöltésére sor került. E körben az alperes a támogatás iránti kérelemhez csatolt üzleti tervben tett vállalások tükrében tehet csak megállapítást. Hasonlóan az online hirdetésre vonatkozó kötelezettség teljesítéséhez, itt figyelembe veendő, hogy a felperes törvényes képviselőjének nyilatkozata szerint a hatóság által megjelölttől eltérő honlapon kerül sor a szálláshely hirdetésre.

Az ágyszám tekintetében a felperes üzleti tervében 6 fős szálláshely létesítését vállalta. A 2x2 ágy, valamint a társalgóban lévő dupla ágy meglétét a hatóság is rögzítette az ellenőrzési jegyzőkönyvben, így alaptalanul hivatkozott arra az alperes határozatában, hogy a felperes az üzleti tervének ezen részét nem teljesítette.

A megismételt eljárásban tehát a fenti körülmények értékelésével kell az elsőfokú hatóságnak döntését meghoznia.

A felperes a per tárgyalásán indítványozta az ellenőrzési jegyzőkönyv 8. számú mellékleteként csatolt FE nevére szóló meghatalmazáson szereplő két tanú bírósági meghallgatását.

Tekintettel arra, hogy a felperes igazolta, hogy a meghatalmazás a rendkívüli ellenőrzés megkezdésekor nem állt az ellenőrök rendelkezésére, a bíróság a bizonyítási indítványt elutasította, mert attól perdöntő bizonyíték nem volt várható.

A fenti indokok alapján határozott a bíróság a rendelkező részben írtak szerint.

Az alperes pervesztessége folytán a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles a felperes jogi képviseletével felmerült költségei viselésére.

Az alperes alanyi illetékmentessége folytán a le nem rótt eljárási illetéket a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-a alapján a Magyar Állam viseli.

Az ítélet elleni fellebbezési jogot a Pp. 340. § (1) bekezdése zárja ki. 

Kecskemét, 2018. május 3. 

. Stefancsik Márta s.k.
	bíró