Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
32.K.31.040/20155/05.

A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a személyesen eljárt felperes neve (felperes címe III/54.) felperesnek, a dr. Sommer János jogtanácsos által képviselt Budapest Főváros VIII. kerület Józsefvárosi Önkormányzat Képviselő-testülete (alperes címe) alperes ellen szociális ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata iránt indított perében meghozta a következő

Í t é l e t e t:

A bíróság a felperes keresetét elutasítja.

Kötelezi a felperest arra, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 5.000 (azaz ötezer) forint perköltséget.

Az ítélet ellen fellebbezésnek nincs helye.

I n d o k o l á s

A felperes 2013. július 16. napján benyújtott átmeneti segély iránti kérelmére 15.000,- Ft átmeneti segély került részére megállapításra.

A felperes 2013. augusztus 5. napján ismét átmeneti segély iránti kérelmet nyújtott be, melyet a Budapest Főváros Kormányhivatal VIII. kerületi hivatala áttett a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatósághoz további intézkedés végett. A felperes kérelme a .... számú határozattal elutasításra került azzal, hogy az átmeneti segély alkalmanként nyújtható támogatás, amely iránti kérelmek benyújtása között 3 hónapnak el kell telnie. A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2013. december 19. napján kelt .... számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Az alperesi határozat bírósági felülvizsgálatára irányuló felperesi keresetet a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a ... számú ítéletével elutasította.

A felperes 2013. október 6. napján újabb kérelmet nyújtott be, amelyet az elsőfokú hatóság a 2014. október 11. napján kelt .... számú határozatával elutasított.

A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2014. december 14. napján kelt .... számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Indokai szerint a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 45.§ (1) bekezdése, valamint a ... Önkormányzatának, a pénzbeli és természetben nyújtott szociális ellátások, valamint a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátások helyi szabályairól szóló 37/2014. (VII. 15.) számú önkormányzati rendelete (a továbbiakban: ÖR.) 18. § (3) és (6) bekezdései értelmében az alkalmanként megállapítható támogatás iránti kérelmek előterjesztése között legalább 3 hónapnak kell eltelnie. Tekintettel arra, hogy a felperes által benyújtott önkormányzati segély iránti kérelmek között nem telt el a 3 hónap, továbbá arra is, hogy az átmeneti segély alkalmanként állapítható meg (azaz nem rendszeresen), a felperes kérelmét elutasította.
A felperes keresetében az alperesi határozat hatályon kívül helyezését, és az elsőfokú hatóság új eljárásra kötelezését kérte, perköltséget nem igényelt. Előadta, hogy a 2013. október 6. napján előterjesztett kérelme a 2013. július 16. napján kért segély iránti kérelmére hivatkozással került elutasításra, mivel a két kérelem között nem telt el 3 hónap. A határozatot 2013. november 6-án támadta meg, így a 3 hónap időközben eltelt, melyre tekintettel nincs akadálya a nem jogerős döntés megváltoztatásának, hiszen az időelőttiség megszűnt. Keresetében hivatkozott a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 30. § d) a 31. § a) pontjaira, továbbá a 37. § (1) bekezdésére, illetve a 71. § (1) bekezdésében foglaltakra. Utalt arra is, hogy a 2013. november 6-ai fellebbezését a meglévő segély újra - helyes igényléssel - való benyújtásaként kellett volna az alperesnek értelmeznie, és az alapján a segélyt meg kellett volna ítélnie. Kifejtett álláspontja szerint az ÖR. csak formailag tölti be az Alaptörvényben és az Sztv.-ben előírt szerepét, ezért kérte a Kúria általi felülvizsgálatát, annak Alaptörvény és Szociális törvény ellenessége miatt. Utalt a Ket. 32. §-ában foglaltakra is.
 
Az alperes a kereset elutasítását és perköltség megállapítását kérte a határozatában kifejtett álláspontjának fenntartása mellett.

A felperes keresete nem alapos.

A bíróság az alperesi határozatot a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 324. § (2) bekezdésének a) pontja, valamint a Pp. 339/A. § értelmében, a meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok és a fennálló tények alapján, a kereset és ellenkérelem keretei között vizsgálta felül, a tényállást a Pp. 206.§-a alapján a felek nyilatkozatai és a rendelkezésre álló közigazgatási iratok alapján állapította meg.

Közigazgatási perben az ügyfél anyagi és eljárásjogi jogszabálysértésre, illetve a közigazgatási szerv téves jogértelmezésére hivatkozással kérheti a közigazgatási határozat felülvizsgálatát. Az 1/2011.(V.9.) KK. vélemény értelmében eljárásjogi jogszabálysértés csak akkor eredményezheti a határozat hatályon kívül helyezését, illetve megváltoztatását, ha az ügy érdemére is kiható olyan súlyos eljárási szabálysértés történt, amely a bírósági eljárásban sem orvosolható.

A Ket. 2. § (3) bekezdése értelmében a közigazgatósági hatóság az eljárás során az érintett ügyre vonatkozó tényeket veszik figyelembe; minden bizonyítékot súlyának megfelelően értékel, és döntését valósághű tényállásra alapozza. A Ket. 50. § (1) bekezdése szerint a hatóság köteles a döntéshozatalhoz szükséges tényállást tisztázni; ha ehhez nem elegendőek a rendelkezésre álló adatok hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le. 

Az Sztv. 45.§ (3) bekezdése szerint az átmeneti segély alkalmanként és havi rendszerességgel adható. Az Sztv. 25.§ (3) bekezdés b) pontjának bb) alpontja a települési önkormányzat képviselő testületét jogosítja fel arra, hogy rendeletében átmeneti segélyt, annak formáit és feltételeit megállapítsa.

E jogszabályi felhatalmazás alapján megalkotott ÖR. 18.§ (1) bekezdése szerint átmeneti segély a tartósan létfenntartási gonddal küzdő személyek részére az e rendeletben meghatározottak szerint, alkalmanként nyújtható támogatás, melyet a (3) bekezdés alapján évente legfeljebb háromszor lehet megállapítani a jogszabály által előírt feltételeknek megfelelő személyek esetén. A (6) bekezdése szerint az alkalmanként megállapítható átmeneti segély iránti kérelmek benyújtása között, ugyanazon kérelmező - személy vagy család - esetén legalább 3 hónapnak kell eltelnie.

A perbeli esetben - a felperes által sem vitatottan - megállapítható, hogy az általa benyújtott segély iránti kérelmek között nem telt el 3 hónap, úgyszintén az is, hogy az ÖR. szerint a segély alkalmanként állapítható meg, azaz nem rendszeresen juttatandó ellátásról van szó, ezért az elsőfokú hatóság jogszerűen döntött a felperes ismételten előterjesztett kérelmének elutasításáról. A bíróság álláspontja szerint az alperes eljárási jogszabályt nem sértett, az irányadó tényállást feltárta, és a felperes ismételten előterjesztett kérelmével összefüggésben jogszerű döntést hozott.

Nem osztotta a bíróság e körben a felperes keresetében előadott érveit. A perbeli ügy késedelmes elintézése nem róható az alperes terhére, mivel az az előző kérelemmel összefüggő jogorvoslati eljárás miatt következett be. A 2013. november 6. napján kelt fellebbezése - tárgyánál és tartalmánál fogva is - az előző eljáráshoz kapcsolódott, ezért erre figyelemmel az nem minősült a kérelem „helyes igényléssel" való benyújtásának, és ezen az alapon nem alapozhatta meg a felperes kérelmének teljesíthetőségét. Az alperesnek az irányadó anyagi és eljárási jogszabályok szerint kellett eljárnia, ezért nem minősíthette át a felperes beadványát annak vélt tartalma alapján, továbbá - miután nem rendszeresen adható juttatásról van szó (hanem alkalmanként megállapítható segélyről) - annak tárgyában nem dönthetett a felperes sajátos jogértelmezése és igénye szerint.

Egyebekben megjegyzi a bíróság, hogy a felperes által kifogásolt ÖR. rendeltetésének megítélése nem tartozik a jelen per bíróságának hatáskörébe; az meghaladja a felperes konkrét ügyében a közigazgatási per kereteit. Ugyanakkor a bíróság megítélése szerint az ÖR. nem ütközik sem az Alaptörvénybe, sem az Sztv. rendelkezéseibe, azokkal nem ellentétes, ezért erre figyelemmel elutasította a felperes azon kérelmét, amely szerint a bíróságnak az Alkotmánybírósághoz, illetve a Kúria Önkormányzati Tanácsához kellene fordulnia. 

Mindezekre tekintettel a bíróság a Pp. 339. § (1) bekezdése alapján - jogszabálysértés hiányában - a felperes keresetét elutasította.

Az eljárás az Sztv. 16.§-a alapján tárgyi költség és illetékmentes, ezért a bíróságnak az illetékről rendelkeznie nem kellett.

A bíróság a felperest a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte az alperes perköltségének megfizetésére. A perköltség összegét a bíróság a 32/2003.(VIII.22.) IM. rendelet 3.§ (1)  bekezdése alapján, a 3.§ (2)-(6) bekezdéseiben foglaltak figyelembe vételével, mérlegelés alapján állapította meg; e körben figyelemmel volt arra, hogy az alperes ellenkérelmet és nyilatkozatot terjesztett elő.

Az ítélet elleni fellebbezés lehetőségét a Pp. 340. § (1) bekezdése zárja ki.

Budapest, 2015.évi június hó 2. napján 

A kiadmány hiteléül:                                                                     dr. Rácz Krisztina
                                                                                                                bíró