Fővárosi Törvényszék mint másodfokú bíróság
43. Pf. 633.536/2013/5.

A Fővárosi Törvényszék mint másodfokú bíróság dr. Holp András ügyvéd (fél címe 2.) által képviselt I.rendű felperes neve (I.rendű felperes címe) I.r. 
és II.rendű felperes neve (II.r. felperes címe.) II.r. felpereseknek

 dr. Sommer János (....) ügyvéd által képviselt Budapest Főváros VIII. kerület Józsefvárosi Önkormányzat (I.r. alperes címe.) I.r., dr. Béhm Lajos ügyvéd (1083 Budapest, Baross u. 119/A) által képviselt II.rendű alperes neve (I.r. alperes címe.) II.r.,

 a személyesen eljárt III.rendű alperes neve (III.r. alperes címe.) III.r., a

 XXVII.r. alperes által képviselt IV.rendű alperes neve (IV.r. alepres címe.) IV.r., 

a személyesen eljárt V.rendű alperes neve (V.rendű alperes címe) V.r.,

 a személyesen eljárt VI.rendű alperes neve (VI.rendű alperes címe) VI.r.,

 a személyesen eljárt VII.rendű alperes neve (VII.rendű alperes címe) VII.r., 

a XXVII.r. alperes által képviselt VIII.rendű alperes neve (VIII.r. alperes címe.) VIII.r.,
 IX.rendű alperes neve (IX.r. alperes címe) IX.r.,
 X.rendű alperes neve (X.r. alperes címe.) X.r., 
XI.rendű alperes neve (XI.r. alperes címe.) XI.r., 
XII.rendű alperes neve (XII.r. alperes címe.) XII.r., 
XIII.rendű alperes neve (XIII.r. alperes címe.) XIII.r., 

a személyesen eljárt XIV.rendű alperes neve (XIV. r. alperes címe.) XIV.r.,

 a személyesen eljárt  XV.rendű alperes neve (XV. r. alperes címe.) XV.r., 

a XXVII.r. alperes által képviselt 
XVI.rendű alperes neve (XVI. r.alperes címe.) XVI.r., 
XVII.rendű alperes neve (XVII.r. alperes címe.) XVII.r., 
XVIII.rendű alperes neve (XVIII.r.alperes címe.) XVIII.r., 
XIX.rendű alperes neve (XIX. r. alperes címe) XIX.r., 
XX.rendű alperes neve (XX.r. alperes címe.) XX.r., 
XXI.rendű alperes neve (XXI.r. alperes címe.) XXI.r., 

a személyesen eljárt XXII.rendű alperes neve (XXII.r. alperes címe.) XXII.r.,
 a személyesen eljárt XXIII.rendű alperes neve (XXIII.r. alperes címe.) XXIII.r.,

 a XXVII.r. alperes által képviselt XXIV.rendű alperes neve (XXIV.r. alperes címe.) XXIV.r., 

a személyesen eljárt XXV.rendű alperes neve (XXV.r. alperes címe.) XXV.r., 

a személyesen eljárt XXVI.rendű alperes neve (XXVI.r. alperes címe.) XXVI.r. 
és a személyesen eljárt XXVII.rendű alperes neve (XXVII. r. alperes címe.) XXVII.r. alperesek ellen kártérítés iránt indult perében a Pesti Központi Kerületi Bíróság 2013. február 7-én kelt 13. P. .../2010/37. számú ítélete ellen az I-II.r. felperesek által 38. sorszám alatt benyújtott fellebbezés folytán tárgyaláson meghozta az alábbi

í t é l e t e t   :

A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét részben megváltoztatja és kötelezi az I.r. alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felpereseknek mint egyetemleges jogosultaknak 562.500 (azaz ötszázhatvankettőezer-ötszáz) Ft-ot és ennek 2004. augusztus 28. napjától a kifizetés napjáig járó, évi a késedelemmel érintett naptári félévet megelőző utolsó napon érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamatát.

Kötelezi az I., III., VIII., IX., XVIII. és XXI.r. alpereseket, hogy 15 napon belül egyetemlegesen fizessenek meg 562.500 (azaz ötszázhatvankettőezer-ötszáz) Ft-ot a felperesek részére akként, hogy ebből 29.137 (azaz huszonkilencezer-egyszázharminchét) Ft illeti az I.r. felperest, míg a fennmaradó 533.362 (azaz ötszázharmincháromezer-háromszázhatvankettő) Ft-ra a felperesek egyetemlegesen jogosultak. Ezen összeg után az előbbi alperesek 2004. augusztus 28. napjától a kifizetés napjáig járó, évi a késedelemmel érintett naptári félévet megelőző utolsó napon érvényes jegybanki alapkamattal megegyező mértékű kamat egyetemleges megfizetésére is kötelesek.

Egyebekben az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyja.

Kötelezi a másodfokú bíróság a felpereseket, hogy 15 napon belül egyetemlegesen fizessenek meg a II.r. alperesnek 75.000 (azaz hetvenötezer) Ft együttes első- és másodfokú perköltséget.

Kötelezi a másodfokú bíróság az I., III., VIII., IX., XVIII. és XXI.r. alpereseket, hogy 15 napon belül egyetemlegesen fizessenek meg a felpereseknek mint egyetemleges jogosultaknak 250.375 (azaz kettőszázötvenezer-háromszázhetvenöt) Ft együttes első- és másodfokú perköltséget.

Kötelezi a másodfokú bíróság az I., III., VIII., IX., XVIII. és XXI.r. alpereseket, hogy az államnak külön felhívásra egyetemlegesen fizessenek meg 119.880 (azaz egyszáztizenkilencezer-nyolcszáznyolcvan) Ft költséget.

Kötelezi a másodfokú bíróság az I., III., VIII., IX., XVIII. és XXI.r. alpereseket, hogy az államnak külön felhívásra egyetemlegesen fizessenek meg 78.750 (azaz hetvennyolcezer-hétszázötven) Ft együttes első- és másodfokú kereseti és fellebbezési illetéket.

A fennmaradó 96.542 (azaz kilencvenhatezer-ötszáznegyvenkettő) Ft kereseti és fellebbezési illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen fellebbezésnek helye nincs.

I n d o k o l á s   :

Az elsőfokú bíróság ítéletével a felperesek keresetét elutasította és kötelezte a felpereseket, hogy 15 napon belül egyetemlegesen fizessenek meg az I.r. alperesnek 70.000 Ft, míg a II.r. alperesnek 80.000 Ft perköltséget. Megállapította, hogy a le nem rótt 95.100 Ft illetéket a Magyar Állam viseli. A megismételt eljárásban hozott - a Ptk. 318. § (1) bekezdésére, Ptk. 339. § (1) bekezdésére és a Pp. 164. § (1) és (2) bekezdésére alapított - elsőfokú ítélet jogi indokolása szerint a másodfokú végzés kötelező erejű iránymutatásának megfelelve az elsőfokú bíróságnak nem volt más lehetősége, minthogy elutasítsa bizonyítatlanság folytán a felperesi keresetet. Az első elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezésének egyik oka a társasház jogképességének eltérő jogi megítélésén felül ugyanis az volt, hogy a perben további nagy terjedelmű bizonyítás lefolytatása szükséges, azaz az alapperben lefolytatott bizonyítás eredményeként rendelkezésre álló bizonyítékok nem alkalmasak arra, hogy a felek jogvitáját a bíróság a Pp. 1. §-ában írt elveknek megfelelően megnyugtatóan eldönthesse, a meg nem térült kár összegét és annak viselési arányait megállapítsa. A felperesek azonban a megismételt eljárás során a bíróság többszöri felhívása ellenére bizonyítási indítványt nem terjesztettek elő, hanem azt adták elő, hogy immár az összes bizonyítékot a bíróság rendelkezésére bocsátották, az ügyben egyéb bizonyíték nem merült és nem is merülhetett fel.

Az ítélet ellen az I-II.r. felperesek éltek fellebbezéssel, kérve elsődlegesen annak megváltoztatását és a kereseti kérelemnek történő helyt adást, másodlagosan az ítélet hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára történő utasítását. Előadták, hogy az alapperben meghozott ítéletével az elsőfokú bíróság a kereseti kérelmüket megalapozottnak találta, a megismételt eljárásban azonban a keresetet elutasította mindazok után, hogy a tényállás azóta nem változott és a felperesek már valamennyi rendelkezésükre álló bizonyítékot a peranyaghoz csatoltak. Az új szakértő kirendelésének szükségességét a felperesek elvetették, mert az elsőfokú bíróság a káresemény kapcsán már a szakértői bizonyítást lefolytatta, a szakértői véleményt a peres felek elfogadták, azt az alperesi oldalról nem vitatta senki. Hivatkoztak a felperesek arra is, hogy a másodfokú bíróság hatályon kívül helyező végzése nem határozza meg kellőképpen a továbbiakban lefolytatandó bizonyítás irányát. Fellebbezésükben a felperesek részletesen összefoglalták a bizonyítékokkal is igazolt tényállási elemeket.

A másodfokú eljárásban nyilatkozatot tevő alperesek fellebbezési ellenkérelme az elsőfokú ítélet helybenhagyására irányult.

A fellebbezés az I., III., VIII., IX., XVIII. és XXI.r. alperesekkel szemben alapos.

A másodfokú bíróság a felperesi ingatlan 1999-ben és 2000-ben bekövetkezett károsodását a Pp. 163. § (2) bekezdése értelmében való tényként fogadta el, lévén a felek a káresemény tényleges bekövetkezése tárgyában egyező előadást tettek, illetve a felperesek e vonatkozásban tett tényelőadását számos alperesi dokumentum is igazolja (alapper 15/F/1. alatti iratai), ahogy megerősítik mindezeket a biztosító, a jegyző és az ÁNTSZ által kibocsátott iratok is, amelyek mindegyike az ingatlant ért káreseményeket közvetlenül követő helyszíni szemlék alapján született. A már csatolt periratokon és a bíróság által kirendelt szakértő szakvéleményén túli újabb bizonyíték beszerzése nem csak szükségtelen, de gyakorlatilag lehetetlen is volt, hiszen a több mint 10 éve zajló perben a bizonyítási eljárás tovább folytatásától eredmény nem volt várható, lévén a káresemény 14, illetve 13 évvel ezelőtt következett be, a felperesek időközben az ingatlant 2004. augusztusában helyreállították, s 2010. évben értékesítették is azt.

A kár okát (szakértő neve) igazságügyi szakértő 2003. december 15-én kelt szakvéleménye egzakt módon meghatározza, s azt a folyamatos nedvesség utánpótlásban jelöli meg, minek forrása : a) a felperesi ingatlannal határos, az I.r. alperes tulajdonában álló, bérbeadás útján hasznosított helyiségben 1999. októberében történt folyadékkiömlés ; b) a közös tulajdonban álló karbantartás nélküli vezetékhálózaton bekövetkezett csőtörések ; c) a házat határoló járda süllyedése, amely a csapadékvizet a ház felé vezeti. A csőtörések (a+b pont) és a megsüllyedt járda okozta kár arányát a szakértő 50-50 %-ban határozta meg, a helyreállítás teljes költségét - szakértő2 magánszakvéleményére is hivatkozással - 1.252.095 Ft-ban. Az alperesek a szakértői véleményben foglaltakat érdemben nem tudták cáfolni (a szakértői véleménnyel összefüggésben tett nyilatkozatok a 13. P. .../2002/47. sz. jegyzőkönyvben), a szakértői megállapítások ellenkezőjét igazoló bizonyítékot nem csatoltak. A 43. Pf. .../2007/5. számú hatályon kívül helyező végzés szerint az új szakértő kirendelését indokoló III.r. alperesi nyilatkozat az egykori III.r. alperessel (társasház) szemben történt permegszüntetés okán nem volt figyelembe vehető.

A kárfelelősség telepítése kapcsán a másodfokú bíróság az alábbi megállapításokat teszi. A csőtörések okozta kár az ingatlan tulajdonosainak felelősségi körébe tartozik (A.), míg kizárólag az I.r. alperes felel a károkozás idején hatályban volt vonatkozó törvényhely alapján (1995. évi LVII. törvény 4. § (1) bekezdés e) pont) a járda okozta károkért (B.).

A./ A felpereseket a csőtörésből eredően ért kár megfizetésében a marasztalás azon alpereseket érintette, akik a károkozás idején tulajdonosok voltak (Budapest Főváros Józsefvárosi Önkormányzat, III.rendű alperes neve, VIII.rendű alperes neve, IX.rendű alperes neve, XIX.rendű alperes neve, XXII.rendű alperes neve), ők a Ptk. 344. § (1) bekezdése szerinti közös károkozóknak minősülnek, s egyetemlegesen felelnek. Jogellenes magatartásuk abban áll, hogy a károkozás idején hatályos Thtv. szerint és az Alapító Okirat II. pontjának XXV. alpontja szerint a felperesi károsodást eredményező épületrészeknek (víz- és csatorna alapvezetékek a külön tulajdoni illetőségek leágazásáig) ők voltak a társtulajdonosai, s ekként jogosultjai az Alapító Okirat felhatalmazása alapján a közgyűlés összehívásának kezdeményezésére és közgyűlési határozat hozatalára a közös tulajdon évtizedek óta karbantartatlan tárgyainak felújítása érdekében (IV/10/a pont). Nem csupán a közgyűlés és határozathozatal elmulasztása, hanem ennek folyományaként a karbantartatlan épületrészek effektív felújítása sem valósult meg részükről a megfelelő időben, ezen magatartásuk ugyancsak jogellenes.

A káreseménykori további tulajdonosok perben állás hiányában kártérítés fizetésére kötelezhetők nem voltak. Értelemszerűen mivel maga a II.r. felperes is tulajdonos volt a kár bekövetkeztekor, felperesi pozícióban azonban nem marasztalható, így a kárviselésben akként osztozik, hogy a közös tulajdonból rá esett hányadnak (518/10000) megfelelő mértékben nem jogosult a csőtörések okozta kár megtérítésére (29.137 Ft).

Azon alperesekkel, akik a csőtörések idején nem bírtak a perbeli társasházi ingatlanban tulajdoni hányaddal, illetve a II.r. alperessel mint közös képviselővel szemben (aki a megbízási szerződése szerinti kötelezettségét, a hibaelhárítást a csőtörések javíttatása útján elvégezte) a másodfokú bíróság a keresetet elutasító elsőfokú ítéletet - eltérő jogi indokolás mellett - helybenhagyta, lévén hogy részükről jogellenes magatartás nem volt megállapítható, így marasztalásukra alappal nem is kerülhetett sor (Ptk. 339. § (1) bekezdés).

Az I.r. alperes eredményesen nem hivatkozhatott arra, hogy a kár bekövetkeztében való felperesi közrehatás mértéke nem ismert. Egyrészt a szakértő a kár okaként felsoroltak között a felperesek által tanúsított magatartást, avagy mulasztást (közrehatást) nem említ, másrészt az esetleges felperesi közrehatás bizonyítása az arra hivatkozó I.r. alperest terhelte (Pp. 164. § (1) bekezdés), ő azonban ilyen irányú bizonyítékot nem csatolt, bizonyítási indítványt nem terjesztett elő, a közrehatás miben létét illetően csupán hivatkozott az ingatlan szellőztetésének és fűtésének hiányára, továbbá az ingatlan szigeteletlen voltára. A közrehatás mértékét nem jelölte meg, s ugyancsak nem bizonyította, ezzel kapcsolatos kérdést a szakértőhöz sem intézett. A felperesek ugyanakkor az ingatlanból való kényszerű elköltözésük idejére eső szellőztetés és fűtés tényét tanúvallomások útján bizonyították (36/F/1. sz. irat) - e körben rájuk háruló bizonyítási teher hiányában is. Megjegyzendő, hogy a szellőztetés és fűtés esetleges elmaradása a több forrásból fakadó vizesedés okozta tényszerű károkat nem annullálja, illetve nem figyelmen kívül hagyható szempont, hogy az ingatlan elhagyását és ebből eredően annak nem teljes értékű szellőztetését és fűtését éppen az alperesi károkozás indokolta. Azt pedig a szakértő szögezte le, hogy a szigetelés megléte sem védte volna meg a parkettát a csőtörés okozta vizesedéstől. Nem nyert tehát bizonyítást, hogy a felperesek mint károsultak a kár csökkentése érdekében ne úgy jártak volna el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható lett volna (Ptk. 340. § (1) bekezdés).

Nem eredményezhette az I.r. alperes mentesülését az ingatlan bérbeadás útján történő hasznosítására hivatkozás sem, figyelemmel az Alapító Okirat vonatkozó rendelkezésére (IV/3. pont), az I.r. alperes kára megtérítését azonban a károkozónak állított bérlőjétől követelheti.

B./ Az I.r. alperes - a járda karbantartásának elmulasztásából eredő fordított irányú csapadékelvezetésben megnyilvánuló - jogellenes magatartása következményeként felel a felpereseket ért kár feléért. Alaptalan volt e körben az I.r. alperes arra történt hivatkozása, miszerint a felperesi ingatlan vizesedésének egyik forrásaként megjelölt közterületi járda süllyedésének oka éppen a társasházi tulajdonosok közös tulajdonában álló csatornarendszer nem megfelelő volta. Az ezzel kapcsolatos esetleges igényét az I.r. alperes a járda süllyedését okozóval szemben terjesztheti elő, de semmiképp nem a felperesekkel szemben, illetve ez a körülmény nem mentesíti az I.r. alperest a járda helyrehozatalának kötelezettsége alól. Másrészről az I.r. alperes ezen igénye jelen perben legfeljebb beszámításra adhatott volna alapot, ilyen kérelemmel azonban az I.r. alperes nem élt.

A másodfokú bíróság a kártérítés összegének meghatározása során nem a kereseti kérelem alapjául is szolgáló, a szakértő által megjelölt helyreállítási költséget vette figyelembe (1.252.095 Ft), hanem a felperesek által a periratokhoz 50/F/2. alatt csatolt számlákat (2 db számla : 750.000 Ft és 375.000 Ft = 1.125.000 Ft), amelyek a felperesek - ingatlan helyreállításával felmerült - vagyoncsökkenésének tényleges összegét adják, függetlenül a szakértő által meghatározott helyreállítási költségtől. A Ptk. 355. § (4) bekezdése szerint ugyanis a károsultat ért vagyoni hátrány csökkentéséhez vagy kiküszöböléséhez szükséges költségen csakis az effektív kiadások értendők, tehát a kár, a vagyoncsökkenés ez esetben a tényleges kifizetés okán jelentkező vagyonhiányban áll.

Mivel a bekövetkezett kár fele részben a csőtörésekre vezethető vissza, fele részben pedig a közterületi járda süllyedésére, a kártelepítéssel összhangban a fele kárért (562.500 Ft) kizárólag az I.r. alperes, a további károkért (562.500 Ft) pedig a társtulajdonosok egyetemlegesen. A kamatfizetési kötelezettség kezdő időpontja a számlák esedékességéhez igazodik (Ptk. 360. § (1) bekezdés). A számlák összegét meghaladóan a másodfokú bíróság a kereseti kérelmet elutasító elsőfokú ítéleti rendelkezést ezen eltérő jogi indokolás mellett helybenhagyta.

Az ... Biztosító Rt. által az I.r. felpereseknek 2000. június 27-én megtérített 44.732 Ft a kártérítés összegének meghatározása során nem volt releváns, lévén a nem cáfolt felperesi előadás szerint a helyreállítási számlák összege a parketta költségeit nem foglalják magukban, a biztosító térítése pedig a parkettázásra és vízszerelésre vonatkozott, nem pedig helyreállításra.

Az I.r. felperes mint az ingatlan haszonélvezője a Ptk. 159. §-a megfogalmazta fizetési kötelezettségét meghaladóan viselte az ingatlan helyreállításának - mint rendkívüli helyreállítási költségnek - összegét, így bár a perbeli ingatlannak tulajdonosa sosem volt, kártérítésre maga is jogosult.

A kifejtettek alapján a másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét a Pp. 253. § (2) bekezdése szerint részben megváltoztatta, egyebekben helybenhagyta.

A perköltségek felől a másodfokú bíróság a Pp. 239. §-a értelmében alkalmazandó Pp. 81. § (1) bekezdése szerint határozott. Kiindulópontnak az 1.252.095 Ft összegű pertárgy értéket tekintette, amelyből a felperesek 1.125.000 Ft erejéig lettek pernyertesek. Azon alperesek közül, kikkel szemben a másodfokú bíróság elutasította a keresetet, kizárólag a II.r. alperes járt el jogi képviselő útján, kinek ügyvédi munkadíja a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3. § (2) bekezdésének a) pontja, (5) bekezdése alapján került meghatározásra, s ugyanezen § (6) bekezdése alapján mérséklésre a ténylegesen elvégzett ügyvédi tevékenység tükrében. A felperesek javára fizetendő perköltség körében a másodfokú bíróság a jogi képviselettel felmerült ÁFA mentes ügyvédi munkadíjat és a magánszakvélemények költségét számolta el (a 47/F/2. alatt csatolt eredeti számlák alapján), tette ezt utóbbit az okból, mert a bíróság által kirendelt szakértő maga is alapul vette a káreseményhez képest közelebbi időpontban elvégzett helyszíni szemlék alapján készült magánszakvéleményekben írtakat. Egyéb költséget, így a tulajdoni lapok kiváltásának költségét a felperesek nem igazolták, így annak megtérítése felől a másodfokú bíróság nem határozhatott. Rendelkezett a másodfokú bíróság ... szakértő állam által előlegezett szakértői díjának (119.880 Ft) viselése felől. Az illetékfizetés körében a másodfokú bíróság figyelemmel volt egyrészt a pervesztes I.r. alperes Itv. 5. §-án nyugvó személyes illetékmentességére, illetve a teljes személyes költségmentességet élvező felperesek kereset leszállításából eredő pervesztességének arányára. Ezen illetékrész összegét a 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 14. §-a értelmében az állam viseli, míg a fennmaradó illetékterhet a költségkedvezményben nem részesülő pervesztes alperesek.

Budapest, 2013. szeptember 11.

dr. Póta Henriett 		. Haupt Egon 	           . Bodor Krisztina 
     előadó bíró				a tanács elnöke	                         bíró