A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.38.220/2018/3.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás előadó bíró,               Dr. Vitál-Eigner Beáta bíró

A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. ... Ügyvédi Iroda

Az alperes: alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. ... kamarai jogtanácsos

Az alperesi beavatkozó: ...

Az alperesi beavatkozó képviselője: ... Ügyvédi Iroda

A per tárgya: gyámhatósági ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó felek: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 12.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2018. május 31-én kelt 14.K.27.057/2018/11. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 14.K.27.057/2018/11. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 70.000.- (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak helye nincs.
I n d o k o l á s
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes és az alperesi beavatkozó (a továbbiakban: beavatkozó) 2005-től élettársi kapcsolatban éltek, 2007. szeptember 8-án házasságot kötöttek, amelyből 2010. augusztus 11-én Nikola utónevű gyermekük született. A beavatkozó 2013-ban a gyermekkel együtt elköltözött az utolsó közös lakóhelyet képező ... szám alatti ingatlanból Budaörsre.
[2]	A felperes és a beavatkozó a Szentendrei Járásbíróságon folyó házasság felbontása iránti perben egyezséget kötöttek, ebben megállapodtak, hogy a szülői felügyeletet közösen gyakorolják, a gyermek lakóhelye a beavatkozó - a polgári perben alperes - mindenkori lakóhelye. A bíróság az egyezséget végzésével jóváhagyta, az 2017. április 28-án jogerőre emelkedett.
[3]	A Szentendrei Járásbíróság a 2017. április 28-án kelt 9.P.20.939/2016/9. számú ítéletében a felperes és a beavatkozó házasságát felbontotta. 
[4]	A felperes kérelemmel fordult a gyámhatósághoz a közös gyermek iskolájának kijelölése iránt, mert abban a beavatkozóval nem tudtak megegyezni. Az elsőfokú hatóság a szülőket meghallgatta, a felperesi apa a ... szám alatt működő Nikola Tesla Szerb Tanítási Nyelvű Óvoda, Általános Iskola, Gimnázium és Kollégium kijelölését javasolta. Előadta, hogy ez a gyermek számára legkedvezőbb lehetőség, ott a szerb nyelvet is el tudná sajátítani. Szerb anyanyelvű személyként az iskolában dolgozik és vállalja a gyermek szállítását, ami iskolabusszal is megoldható.
[5]	A görög anyanyelvű beavatkozói anya a Budaörsi I. számú Általános Iskola kijelölését kérte, mert az a lakóhelyükhöz közel van, oda a gyermek könnyen el tud jutni. Otthon a kisfiúval görögül beszél, ezért a magyaron kívül már ismer egy idegen nyelvet.
[6]	Az elsőfokú hatóság beszerezte a Pest megyei Pedagógiai Szakszolgálat Budakalászi Tagintézménye (a továbbiakban: Szakszolgálat) véleményét, amely szerint mindkét szülő lelkiismeretes, a gyermeküknek a legjobbat szeretnék. Az iskolaválasztáshoz a Szakszolgálat nem tudott egyértelmű választ adni, mert mindkét lehetőség pozitív és negatív tényezőket is rejt.
[7]	Az elsőfokú hatóság a 2017. július 25-én kelt határozatában a különélő felperes kérelmének helyt adott és ... gyermek számára az iskolai jelentkezéshez a Nikola Tesla Szerb Tanítási Nyelvű Óvoda, Általános Iskola, Gimnázium és Kollégium oktatási intézményt jelölte ki. A beavatkozó, mint gondozó szülő másik iskola kijelölésére irányuló kérelmét a hatóság elutasította.
[8]	Az indokolásban felhívta a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 7:175. § (1)-(3) bekezdéseit; a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX.10.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Gyer.) 20. § (1)-(4) bekezdéseit, 26. § (1)-(5) bekezdéseit, valamint a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 50. § (1), (4), (5) és (6) bekezdéseit. Ismertette a Szakszolgálat véleményét, a budapesti szerb iskola és a budaörsi iskola tájékoztatását.
[9]	A hatóság álláspontja szerint kiemelkedő jelentősége van annak, hogy a gyermek tanulmányait két tannyelvű iskolában kezdhesse meg annak érdekében, hogy a szerb nyelvet anyanyelvi szinten elsajátíthassa és ennek eredményeként jobban megismerhesse a különélő szülője származási országának kultúráját, hagyományait. Mivel a gyermek édesanyja görög származású és a gyermek görög nyelven is beszél, a görög nemzetiségi iskola közelsége miatt a görög nyelvet is jobban el tudná sajátítani. Kétségtelen, hogy a kerületen kívüli iskolába járás, annak megszervezése többlet erőfeszítést igényel az édesanyától, azonban ehhez a különélő szülő a segítségét felajánlotta. Az új környezetbe való beilleszkedés egy alsó tagozatba járó gyerek számára nagyobb megrázkódtatást nem jelenthet. A gyermek hosszú távú érdeke az, hogy magas színvonalú oktatási körülmények között tudja a képességét kibontakoztatni.
[10]	A beavatkozó fellebbezése folytán eljárt alperes a 2017. szeptember 18-án kelt PE/GYAM/864/2017. számú határozatában az elsőfokú határozatot megváltoztatta és a gyermek számára a Budaörsi I. számú Általános Iskolát jelölte ki.
[11]	Hangsúlyozta, az elsőfokú hatóság mérlegelési jogkörében döntött, azonban eljárása során nem vizsgálta a gyermeknek a kérelmező szülő nemzetiségi nyelvhez, kultúrához való eddigi kötődését. A szülők mindketten valamely Magyarországon élő nemzetiséghez tartozónak vallják magukat, a gyermek eddig is vegyes nemzetiségi közegben élt. Mindkét szülőnek módja és lehetősége van arra, hogy saját nemzetiségi nyelvével, kultúrájával megismertesse gyermekét. Az iskolaválasztással összefüggő vizsgálódásnak nem függvénye az apai kapcsolattartás, amely problémamentesen működik, nem korlátozott. Az apa szabadabb munkarendje továbbra is lehetővé teszi, hogy a gyermek életében aktívan részt vegyen.
[12]	A hatóságnak nem feladata a nemzetiségi kérdésben való állásfoglalás. A gyermeknek joga van édesapja nemzeti nyelvének, kultúrájának megismeréséhez, azonban ennek kereteit elsődlegesen nem az oktatási intézmény kell, hogy biztosítsa. Nem szükséges a gyermeknek két tannyelvű oktatási intézményben megkezdeni tanulmányait, a kisfiú eddig sem járt szerb óvodába.
[13]	Az apa által felajánlott szállítási segítség könnyítene a gondozó szülő terhein, azonban a gyermek napi terhein nem. Az elsőfokú hatóság által kijelölt budapesti iskola autóval, busszal is kb. fél órára található a gyermek lakóhelyétől, míg a budaörsi iskola mindössze 4 percre. A lakóhelyhez közelebb eső oktatási intézmény gyalogosan és tömegközlekedéssel is könnyebb megközelítése jelentősen egyszerűbb és kevesebb időt vesz igénybe. Különösen indokolt ez egy 7 éves gyermek esetében, akinek 1 órával több ideje marad reggel a pihenésre és hazaérkezése után több ideje a kikapcsolódásra. A gyermek számára egy lakóhelyétől távol eső oktatási intézmény kijelölése nem szolgálhatja az érdekét. 

	A kereseti kérelem

[14]	A felperes eljárási- és anyagi jogi jogszabálysértésekre hivatkozással kérte az alperes határozat  bírósági felülvizsgálatát.
Az elsőfokú ítélet
[15]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság jogerős ítéletében a keresetet elutasította. 
[16]	Kifejtette, hogy az alperes a felperest a Ket. 102. § (7) bekezdésének előírása szerint tájékoztatta a beavatkozó fellebbezésére figyelemmel arról, hogy az elsőfokú határozat fellebbezés folytán nem vált jogerőssé. A bíróság nem osztotta azt a felperesi okfejtést, hogy a hatóságnak végzést kellett volna hoznia a fellebbezésre vonatkozó tájékoztatásról, amelyben fel kellett volna hívnia őt észrevételei előterjesztésére. Ilyen tartalmú konkrét jogszabályhelyre a felperes nem hivatkozott és a Ket. alapelveiből sem vezethető le ilyen kötelezettség. A felperes tisztában volt iratbetekintési jogával, azonban nem bizonyította, hogy azzal a hatóságok miatt nem tudott élni. 
[17]	Az ügy érdemében a bíróság kifejtette, hogy a Szakszolgálat és az alperes véleménye szerinti is mindkét iskola megfelel a gyermek számára. Szükségtelen volt további bizonyítás lefolytatás annak megállapítása érdekében, hogy melyik iskola szolgálná jobban a gyermek érdekeit. A bíróság ezért mellőzte a szerb iskola igazgatónőjének tanúkénti meghallgatását indítványozó felperesi bizonyítási indítványt, mint szükségtelent.
[18]	Rámutatott a bíróság, hogy az alperes kellő módon megindokolta a megváltoztató határozatát, az indokokkal a bíróság egyetértett. A gyermek iskolába járásának biztosítása az anya feladata, így jogszerű az az alperesi érvelés, hogy a két megfelelő iskola közül a gyermek lakóhelyéhez közelebb eső intézmény a megfelelőbb. A budaörsi iskolában is van lehetősége a gyermeknek további nyelvtanulásra, az édesanyától már megtanulta a görög nyelvet, az édesapa segítségével pedig elsajátíthatja a szerb nyelvet is.
[19]	Az alperes mérlegelési jogkörben hozott döntése eleget tesz a Ket. 72. § (1) bekezdésében foglaltaknak. 

	A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[20]	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet elsődlegesen annak hatályon kívül helyezése, az alperesi határozat megváltoztatása és az elsőfokú határozat helybenhagyása, másodlagosan az elsőfokú és alperesi határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezése és az elsőfokú hatóság új eljárásra kötelezése iránt. Érvelése szerint az ítélet sérti a Ket. 1. § (2), (3), 2. § (1), (2), 3. § (2), 4. § (1), 5. § (1) bekezdéseit; a Gyer. 20. § (2), 26. § (4), (5) bekezdéseit; a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 53. §-át és a nemzeti köznevelésről szóló 2011. évi CXC. törvény (a továbbiakban: Nkt.) 4. számú mellékletét.
[21]	Előadta, hogy az elsőfokú döntéssel szembeni fellebbezést az alperes és az elsőfokú hatóság elmulasztotta közölni vele, sőt mindkét hatóság megakadályozta az iratbetekintési jogának gyakorlásában is. Ezzel a hatóságok súlyosan megsértették a Ket. előző pontban megjelölt alapelveit.
[22]	Az alperes és a bíróság sem vizsgálta, hogy a szerb iskola olyan kiváltságos lehetőséget biztosítana a gyermeknek, hogy annak elvégzését követően az tökéletesen beszélne a magyar és a görög mellett szerbül is, ami több mint megfelelő alapot nyújthatna számára a továbbtanulás, munkakeresés és életben való boldogulás tekintetében. Nem tény- és jogszerű az az ítéleti megállapítás, hogy a gyermeknek a budaörsi iskola a megfelelőbb.
[23]	Az alperesi határozat és az ítélet is egyetlen körülményen alapul, hogy a gyermek iskolába való bejutási ideje fél órával megnövekedne, ha a szerb iskolába íratnák. Ugyanakkor a felperes eladta budakalászi ingatlanát és a XII. kerületbe költözött, ahonnan a gyermek lakóhelye autóval 7-8 percre található. Az apa vállalta, hogy a gyermeket elvinné az iskolába, majd a tanítás után hazavinné. A szerb iskola 4 iskolabusszal oldja meg a tanulói szállítását, ami a szülői igényeket teljes mértékben kielégíti. A fenti tényeket az alperes és a bíróság elmulasztotta értékelni, akár csak a szerb iskola oktatási programját.
[24]	Amíg a budaörsi iskolában a gyermek egy 34 fős osztályba került, addig a szerb iskolában 18 fős osztályba járhatott volna, tehát sokkal nagyobb figyelem hárult volna rá a pedagógusok részéről. A gyermek Budaörsön egy angol tagozatos, informatikai irányultságú osztályba jár, ami egyáltalán nem illeszkedik a szülők kettős nemzetiségi nevelésébe. A gyermeket a hatóság nem kérdezte meg arról, hogy ő maga melyik iskolába szeretne járni. A szerb iskola igazgatónőjének a másodfokú határozattal szembeni aggályait a bíróság nem tette vizsgálat tárgyává. A kisfiú a szerb iskolába szeretett volna menni, ahol az édesapja is dolgozik, a lemaradása a nyár folyamán pótolható. Összességében jóval több szempont indokolja a szerb iskola választását, mint a budaörsiét. A bíróság megalapozatlanul mellőzte a szerb iskola igazgatójának tanúkénti meghallgatását.
[25]	Az alperes és a beavatkozó írásbeli felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztettek elő.

A Kúria döntése és jogi indokai

[26]	A felülvizsgálati kérelem alaptalan.
[27]	A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 275. § (1) és (2) bekezdésére figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[28]	A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból az ügy érdemében helytálló jogi következtetésre jutott.
[29]	A Pp. 272. § (2) bekezdése értelmében a felülvizsgálati kérelemben meg kell jelölni azt a határozatot, amelyre a felülvizsgálati kérelem irányul, azt, hogy a fél milyen tartalmú határozat meghozatalát kívánja, továbbá elő kell adni - a jogszabálysértés és a megsértett jogszabályhely megjelölése mellett -, hogy a fél a határozat megváltoztatását milyen okból kívánja.
[30]	A Kúria rámutat, a felülvizsgálati eljárás kereteit a Pp. 272. § (2) bekezdésének megfelelően a felülvizsgálati kérelem határozza meg, csak az abban megjelölt jogszabálysértések körében dönthet a felülvizsgálati bíróság, így - a felülvizsgálati kérelemben írtakkal szemben - a felperesnek az elsőfokú bírósági eljárásban benyújtott beadványai és a tárgyaláson személyesen eljárt jogi képviselője útján tett nyilatkozatai ebben a körben nem relevánsak.
[31]	A fellebbezésre irányadó rendelkezéseket a Ket. 98-102. §-ai tartalmazzák. A 98. § (1a) bekezdése szerint a fellebbezésben nem lehet olyan új tényre hivatkozni, amelyről az ügyfélnek a döntés meghozatala előtt tudomása volt. A fellebbezést indokolni kell. A 102. § (7) bekezdése alapján az elsőfokú döntést hozó hatóság a fellebbezés és az iratok felterjesztését követően tájékoztatja a nem fellebbező ügyfelet arról, hogy a döntés fellebbezés benyújtása folytán nem vált jogerőssé. Ha a fellebbezést valamennyi fellebbező ügyfél visszavonta, a hatóság erről tájékoztatja a nem fellebbező ügyfelet.
[32]	A Kúria megítélése szerint az elsőfokú bíróság ítéletében helyesen rögzítette azt a tényt, hogy az elsőfokú hatóság a felperest a Ket. 102. § (7) bekezdésének megfelelően tájékoztatta arról, hogy az elsőfokú határozat a beavatkozó fellebbezésének benyújtása folytán nem vált jogerőssé.
[33]	A felülvizsgálati bíróság hangsúlyozza, a Ket. nem írja elő a fellebbezés megküldését az ellenérdekű félnek és felhívását nyilatkozat tételére. Ilyen tartalmú jogszabályhelyre a felperes sem tudott hivatkozni.
[34]	A felperes felülvizsgálati kérelmében állította, hogy a Ket.-ben biztosított iratbetekintési jogával élni kívánt, azonban az elsőfokú hatóságnál és az alperesnél számára az iratbetekintési jogot négy kísérlete ellenére sem biztosították, ezért a fellebbezés tartalmát nem ismerhette meg, arra nem tudott észrevételt tenni.
[35]	A Kúria kiemeli, a felperes - akár csak az elsőfokú bírósági eljárásban - csak állította, de nem bizonyította azt, hogy az első- és másodfokú hatóságnál eljárt az iratok megtekintése céljából, de ez a hatóságoknak felróhatóan nem sikerült. A bizonyítási kötelezettség a felperest terheli, ennek nem tett eleget, így a fenti állítása bizonyítatlan maradt.
[36]	A Ket. 1. § (2) bekezdése többek között kimondja, hogy a közigazgatási hatóság hatásköre gyakorlása során az ügyféllel való együttműködés követelményeinek megfelelően köteles eljárni. A hatóság ügyintézője jóhiszeműen az ügyfél jogát és jogos érdekét szem előtt tartva jár el. Az 1. § (3) bekezdése szerint a közigazgatási hatóság az ügyfél jogát és jogos érdekét csak közérdek és az ellenérdekű ügyfél jogának, jogos érdekének védelmére szükséges mértékben korlátozza. A 2. § (1) bekezdése alapján az ügyfeleket a hatósági eljárásban megilleti a törvény előtti egyenlőség, ügyeiket indokolatlan megkülönböztetés és részrehajlás nélkül kell intézni. A 2. § (2) bekezdése egyebek mellett rögzíti, hogy a közigazgatási hatósági eljárásban tilos minden különbségtétel, az eljárás során az egyenlő bánásmód követelményét meg kell tartani. A 3. § (2) bekezdés b) pontjának utolsó fordulata értelmében a közigazgatási hatóság a tényállás tisztázása során minden, az ügy szempontjából fontos körülményt köteles figyelembe venni. A 4. § (1) bekezdése alapján az ügyfeleket megilleti a tisztességes ügyintézéshez, a jogszabályokban meghatározott határidőben hozott döntéshez való jog és az eljárás során az anyanyelv használatának joga. Az 5. § (1) bekezdése szerint a közigazgatási hatóság az ügyfél és az eljárás egyéb résztvevője számára biztosítja, hogy jogaikról és kötelezettségeikről tudomást szerezzenek, és előmozdítja az ügyféli jogok gyakorlását.
[37]	A felperes az elsődleges eljárási jogszabálysértést abban jelölte meg, hogy az elsőfokú hatóság és az alperes elmulasztották a fellebbezés vele való közlését és akadályozták iratbetekintési jogának gyakorlását, ezzel pedig a nyilatkozattételi jogát. A fentiekkel a hatóságok megsértették a Ket. előző pontban hivatkozott alapelvi rendelkezéseit.
[38]	A felülvizsgálati bíróság visszautal arra, hogy a Ket. 102. § (7) bekezdése konkrét, egyértelmű rendelkezést rögzít arra vonatkozóan, hogy a nem fellebbező ügyfél felé az elsőfokú hatóságnak a fellebbezésről milyen tartalmú tájékoztatást kell adnia. Eszerint nem szükséges a fellebbezés megküldése és az ellenérdekű fél nyilatkozattételre való felhívása, a jogalkotó egy tájékoztatás megküldését írja elő, amely arra vonatkozik, hogy a döntés fellebbezés benyújtása folytán nem vált jogerőssé.
[39]	A Kúria egyetért az elsőfokú bíróság azon érvelésével, hogy a Ket. felperes által hivatkozott alapelveiből sem vezethető le olyan hatósági kötelezettség, ami a fellebbezés megküldésére és a nyilatkozattételre való felhívásra vonatkozik.
[40]	A felülvizsgálati bíróság felhívja az Alaptörvény XXIV. cikk (1) bekezdését, amelynek értelmében mindenkinek joga van ahhoz, hogy ügyeit a hatóságok részrehajlás nélkül, tisztességes módon és ésszerű határidőn belül intézzék. 
A tisztességes ügyintézés elvét nem sértették meg az eljárt hatóságok, amikor a Ket. 102. § (7) bekezdésében foglaltaknak megfelelően jártak el, de azt meghaladó intézkedéseket - a fellebbezés megküldését és nyilatkozattételre felhívást - nem tettek.
[41]	A Ptk. 4:166. §-a szerint, ha a közös szülői felügyelet gyakorlása során a szülők valamely kérdésben nem tudnak megállapodni - a lelkiismereti és vallásszabadság körébe tartozó kérdés kivételével - gyámhatóság dönt.
A Gyer. 20. §-a határozza meg a gyermek sorsát érintő lényeges kérdésekkel összefüggő gyámhatósági eljárás közös szabályait. A 20. § (2) bekezdése alapján a gyámhivatal a gyermek sorsát érintő lényeges kérdésekkel összefüggésben eljárása során a felek együttműködésének előmozdítására és a gyermek érdekének érvényesítésére törekszik.
[42]	A Gyer. 26. §-a rögzíti a gyermek iskolájának, életpályájának megválasztása során alkalmazandó rendelkezéseket. A 26. § (1) bekezdése kimondja, a szülői felügyeletet közösen gyakorló szülők, valamint a szülő és a gyermek között az életpálya kijelölésével és ezzel összefüggésben a gyermek taníttatásával, iskolájának megválasztásával kapcsolatban felmerült vitában a gyámhivatal a szülők vagy a gyermek kérelmére dönt. A 26. § (3) bekezdése szerint a gyámhivatalnak az eljárás során elsősorban a szülők és a gyermek közötti megegyezésre kell törekednie. A 26. § (4) bekezdése értelmében az eljárás során a gyámhivatal vizsgálja és mérlegeli a gyermek képességeit, eddigi tanulmányait és eredményeit, valamint egészségi állapotát.
[43]	A felülvizsgálati bíróság kiemeli, az első- és másodfokú gyámhatóság a Ptk. 4:166. §-ában írt hatáskörükben jártak el, döntésük során mérlegelési jogkört gyakoroltak, annak jogszerűsége megítélésénél alkalmazandó a Pp. 339/B. §-a. Eszerint mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási határozat akkor tekintendő jogszerűnek, ha a közigazgatási szerv a tényállást kellő mértékben feltárta, az eljárási szabályokat betartotta, a mérlegelés szempontjai megállapíthatóak, és a határozat indokolásából a bizonyítékok mérlegelésének okszerűsége kitűnik.
[44]	A Kúria eljárása során meghatározó jelentőséget tulajdonít az Alaptörvényben, a Gyermek jogairól szóló, New York-ban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről szóló 1991. évi LXIV. törvényben, a Ptk.-ban és a Gyvt.-ben meghatározott gyermeki jogoknak, azok a perbeli jogviszonyban elsődlegesek. A gyámhatóság és a közigazgatási bíróság is elsősorban az érintett gyermek érdekeit kötelesek érvényesíteni az iskolaválasztás során, amennyiben abban a szülők nem tudnak megegyezni.
[45]	A felülvizsgálati bíróság rámutat, az alperes és az elsőfokú bíróság döntésük során a felperes és a beavatkozó közös gyermekének érdekét megfelelően értékelve döntöttek, az alperes mérlegelési tevékenységét a Pp. 339/B. §-ában foglaltaknak megfelelően végezte.
[46]	Az elsőfokú hatóság a Gyer. 26. § (5) bekezdésének megfelelően beszerezte a Szakszolgálat véleményét, amely nem tudott egyértelmű javaslatot adni az iskolaválasztás vonatkozásában. A Kúria osztja az alperes azon okfejtését, hogy a gyermeknek joga van a felperes nemzeti nyelvének, kultúrájának megismeréséhez, azonban kereteit elsődlegesen nem az oktatási intézmény kell hogy biztosítsa. A felperesnek lehetősége áll fenn arra, hogy a gyermekkel megismertesse saját anyanyelvét és kultúráját.
[47]	A Kúria hangsúlyozza, jelen per felperese és beavatkozója a Szentendrei Járásbíróság előtt egyezséget kötöttek, amiben megállapodtak a közös szülői szülői felügyeletben és abban, hogy a gyermek lakóhelye a beavatkozó mindenkori lakóhelye.
[48]	A fentiekből következik, hogy a beavatkozói anya jogosult és köteles a gyermek nevelésére, gondozására, az ő feladata a gyermek iskolába elvitelének és onnan hazahozatalának biztosítása. A szerb iskolába történő beíratás esetén a beavatkozó ezen kötelezettségének - figyelemmel biatorbágyi munkahelyére is - nem tudna személyesen eleget tenni, azt csak a felperes közreműködésével lenne lehetséges. Ezáltal a beavatkozó gondozási jogát és kötelezettségét ebben a körben nem tudná megfelelően gyakorolni, olyan helyzetért kellene felelősséget vállalnia, amire nincs ráhatása, ez pedig ellentétes a gyermek érdekeivel is.
[49]	A felülvizsgálati bíróság álláspontja szerint az alperes és az elsőfokú bíróság helyesen tulajdonítottak ügydöntő jelentőséget annak, hogy amíg a körzetes budaörsi iskola a gyermek lakóhelyétől gépkocsival 4 percre, gyalogosan 17 percre található, addig a szerb iskola gépkocsival 30-50 perc alatt érhető el a forgalom nagyságától függően. Ebből fakadóan a gyermeket egyedül nevelő beavatkozó lakóhelyéhez közelebb eső intézmény megfelelőbb módon szolgálja a gyermek érdekét.
[50]	Önmagában az, hogy a budaörsi iskolában a gyermek egy 34 fős osztályba került és ez meghaladja az Nkt. IV. melléklet 5. pontjában írt maximális 27 fős osztálylétszámot, nem alapozza meg a budaörsi iskola nem megfelelőségét, még annak fényében sem, hogy a szerb iskolában a kisfiú 20 fő alatti osztályba járhatott volna.
[51]	A gyermek meghallgatását az első- másodfokú hatóság helyesen mellőzte, egy 7 éves kisfiú nyilatkozata - figyelemmel az ilyen életkorú gyermek befolyásolhatóságára is - nem lehet ügydöntő ebben a jogvitában.
[52]	A felperes a szerb iskolában dolgozik, nem vitásan az állandó iskolai jelenléte a gyermek számára pozitív lehetne, azonban ez a tény az egyéb, korábban kifejtett, ennél fontosabb szempontokat is figyelembe véve nem vezethet a szerb iskola megjelölésére.
[53]	Az alperesnek és az elsőfokú bíróságnak rendelkezésére állt a szerb iskola és a budaörsi iskola igazgatójának írásbeli nyilatkozata, amelyeket döntésük során megfelelően értékeltek. A szerb iskola igazgatójának az alperesi határozattal szembeni „tartalmi aggályokat” felsorakoztató nyilatkozata nem ügydöntő jelentőségű, mert egyfelől a szerb iskola nem minősül az eljárás során ügyfélnek, másfelől a jogvita tárgya nem a két iskola szakmai programjának megítélése. Az elsőfokú bíróság jogszabálysértéstől mentesen mellőzte a szerb iskola igazgatójának tanúkénti meghallgatására irányuló felperesi bizonyítási indítványt.
[54]	Az alperes a tényállást kellő mértékben feltárta, az eljárási szabályokat betartotta, határozatából a mérlegelés szempontjai megállapíthatóak, a mérlegelése okszerű.
[55]	A Kúria a fentiekre figyelemmel a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta.

	A döntés elvi tartalma 

[56]	A gyermek iskolájának megválasztása során elsődlegesen a gyermek érdekeit szükséges figyelembe venni. A gyámhatóság mérlegelési jogkörben jár el, eljárásában a beszerzett bizonyítékokat egyenként és összességében is köteles értékelni és mérlegelni. Kiemelt súllyal értékelendő a gyermek lakóhelye, mert főszabály szerint az ahhoz lényegesen közelebb eső iskola a megfelelőbb a gyermek számára.
Záró rész
[57]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el. 
[58]	Az alperes és a beavatkozó felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztettek elő, így részükre felülvizsgálati eljárási költség nem jár.
[59]	A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket a pervesztes felperes köteles megfizetni a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésére figyelemmel.
[60]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. június 12.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás s.k. előadó bíró, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:
tisztviselő