A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.38.128/2016/9.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás előadó bíró, Dr. Mudráné Dr. Láng Erzsébet bíró
	
A felperes: ...

A felperes képviselője: ... Ügyvédi Iroda 
	
Az alperes: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (fél címe 2), mint a alperes neve jogutódja

Az alperes képviselője: Dr. ... jogtanácsos
	
A per tárgya: idegenrendészeti ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 7.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2016. október 18-án kelt 3.K.31.897/2016/6. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 3.K.31.897/2016/6. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperes, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 30.000.- (harmincezer) forint felülvizsgálati eljárási költsége. 
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 70.000.- (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket. 
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A vietnami állampolgárságú felperes számára az elsőfokú hatóság 2013. október 13-ig érvényes tartózkodási engedélyt adott ki. A felperes keresőtevékenység folytatása célú tartózkodási engedély meghosszabbítása iránti kérelmét az elsőfokú hatóság határozatával elutasította, egyúttal a felperest az Európai Unió tagállamainak területéről Vietnam területére kiutasította. A felperes fellebbezése folytán eljárt alperesi jogelőd (a továbbiakban: alperes) másodfokú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a 24.K.32.460/2014/4. számú ítéletében az alperes határozatát az elsőfokú határozatra kiterjedően hatályon kívül helyezte és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezte. A jogerős ítélet ellen az alperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, a Kúria 2015. szeptember 22-én kelt Kfv.III.37.667/2015/2. számú ítéletében az elsőfokú ítéletet hatályon kívül helyezte és a keresetet elutasította. 
[2]	A felperes 2015. november 13-án tartózkodási engedély Magyarország területén történő előterjesztésére irányuló méltányossági kérelmet, ezzel egyidejűleg keresőtevékenység folytatása célú tartózkodási engedély kiállítása iránti kérelmet terjesztett elő. Az elsőfokú hatóság 2015. november 20-án kelt határozatában a felperes méltányossági kérelmének helyt adott és a tartózkodási engedély Magyarországon történő előterjesztését engedélyezte. Ezt követően a 2015. november 24-én kelt elsőfokú döntésében a felperes keresőtevékenység folytatása célú tartózkodási engedély kiadása iránti kérelmét elutasította, ezzel egyidejűleg a felperest az Európai Unió tagállamainak területéről Vietnam területére kiutasította. 
[3]	A felperes az utóbbi határozattal szemben fellebbezést terjesztett elő. Az alperes a 2016. március 3-án kelt 106-T-82916/8/2015. számú határozatával - melyet módosított a 106-T-82916/9/2015. számú határozattal - az elsőfokú határozatot az indokolás kiegészítésével helybenhagyta, ezzel egyidejűleg a felperest az Európai Unió tagállamainak területéről Vietnam területére kiutasította. Az indokolásban hangsúlyozta, hogy a felperes jogerős és végrehajtható kiutasítás hatálya alatt áll, így a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (a továbbiakban: Harmtv.) 13. § (1) bekezdés h) pontjában foglalt feltételnek nem tesz eleget, ezért a Harmtv. 18. § (1) bekezdés a) pontja szerint a tartózkodási engedélyt nem lehet meghosszabbítani.
	A kereseti kérelem
[4]	A felperes keresettel támadta az alperes határozatát kérve annak bírósági felülvizsgálatát. 

	Az elsőfokú ítélet

[5]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság jogerős ítéletében a keresetet elutasította. Az indokolásban felhívta a Harmtv. - helyesen - 13. § (1) bekezdés h) pontját.
[6]	Hangsúlyozta, hogy a felperes a kiutasítást elrendelő jogerős határozatnak nem tett eleget, Magyarország területét nem hagyta el, nem vitás, miszerint kiutasítás hatálya alatt áll. A méltányossági kérelemmel kapcsolatos eljárást és döntést külön kell választani a magyarországi tartózkodás engedélyezésére vonatkozó eljárástól és döntéstől, miután azok ténybeli és jogszabályi alapja különböző. Önmagában az a körülmény, hogy a felperes esetében a magyarországi előterjesztés engedélyezésre került, nem jelenti automatikusan azt, hogy a hatóságnak a magyarországi tartózkodást is engedélyeznie kell, figyelmen kívül hagyva a Harmtv. 13. § (1) bekezdés a) pontjának kogens rendelkezését. Kiutasítási ok fennállása esetén a magyarországi tartózkodás még méltányossági körülmény fennállásakor sem engedélyezhető.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[7]	A jogerős ítélet ellen felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet annak hatályon kívül helyezése és a keresetnek való helyt adás iránt. Érvelése szerint az ítélet sérti a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 339. § (1) bekezdését, mert hatályában tartotta fenn az alperes azon határozatát, amely a Harmtv. 13. § (1) bekezdés h) pontjába, a Harmtv. végrehajtásáról szóló 114/2007. (V.24.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Vhr.) 47. § (4) bekezdés a) pontjába, (4a) bekezdésébe, valamint a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 1. § (2) és (2a) bekezdésébe ütközik.
[8]	Az által, hogy az elsőfokú hatóság helyt adott a méltányossági kérelmének, egyben azt a körülményt is elfogadta, hogy a tartózkodási engedély kiadása iránti eljárásban a kiutasításnak nincs relevanciája. Amennyiben ugyanis kiutasítás hatálya alatt áll, úgy annak engedélyezése is tartalmilag értelmetlen, hogy Magyarországon nyújthassa be a tartózkodási engedély kiadása iránti kérelmét. A méltányossági kérelem elfogadása ellentmond a tartózkodási engedély kiadása iránti kérelem elutasításának. A méltányossági kérelemnek való helyt adással a hatóság egyben a kiutasításról is döntött, azt nem rótta a terhére, így a tartózkodási engedély kiadása iránti kérelem körében sem lehet ezt a tényt figyelembe venni.
[9]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását indítványozta. 
A Kúria döntése és jogi indokai
[10]	A felülvizsgálati kérelem alaptalan.
[11]	A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdésére figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[12]	A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból helytálló jogi következtetést vont le. A támadott ítéletben foglaltakkal a felülvizsgálati bíróság egyetért, a felülvizsgálati kérelemben írtakra tekintettel az alábbiakat fejti ki.
[13]	A Harmtv. 16. § (1) bekezdése szerint az érvényes tartózkodási vízummal vagy nemzeti vízummal rendelkező harmadik országbeli állampolgár a vízumban foglalt tartózkodási idő lejártát követően Magyarország területén történő tartózkodásra - ha e törvény másként nem rendelkezik - tartózkodási engedéllyel jogosult. A 16. § (2) bekezdése értelmében a tartózkodási engedély száznyolcvan napon belül kilencven napot meghaladó, de legfeljebb két év határozott időtartamú tartózkodásra jogosít Magyarország területén. A 16. § (4) bekezdése alapján a harmadik országbeli állampolgár az e törvény végrehajtási rendeletében meghatározott méltányossági kérelem elfogadása esetén Magyarország terület terjeszthet elő tartózkodási engedély iránti kérelmet.
[14]	A Kúria hangsúlyozza, hogy a Harmtv. 16. § (1) és (4) bekezdése két különböző eljárás lefolytatásának és döntés meghozatalának jogi alapját képezi. Egyrészről a szükséges feltételek fennállása esetén a harmadik országbeli állampolgárnak tartózkodási engedély adható, másrészről a tartózkodási engedély kiadása iránti kérelem Magyarország területén történő előterjesztése engedélyezhető. A két eljárás rendje és az engedélyezés követelményei egymástól eltérnek, csak annyiban kapcsolódnak össze, hogy a méltányossági kérelem elfogadása esetén a kérelmezőnek lehetősége áll fenn a tartózkodási engedély iránti kérelem Magyarország területén történő benyújtására, de nem garantálja annak pozitív elbírálását. A Kúria nem osztja a felperes érvelését, mely szerint amennyiben a hatóság helyt adott a méltányossági kérelemnek, akkor egyben azt a körülményt is elfogadta, hogy a tartózkodási engedély kiadása iránti eljárásban a kiutasítás nem releváns. Ilyen tartalmú rendelkezést sem a Harmtv., sem a Vhr. nem határoz meg, a méltányossági kérelemnek való helyt adás nem befolyásolja a tartózkodási engedély kiadása körében hozandó döntés tartalmát. 
[15]	A Harmtv. 18. § (1) bekezdés a) pontja kimondja, a tartózkodási engedély kiadását vagy meghosszabbítását - ha e törvény másként nem rendelkezik - meg kell tagadni, illetve a kiadott tartózkodási engedélyt vissza kell vonni, ha a harmadik országbeli állampolgár nem felel meg a 13. § (1) bekezdés a), valamint c)-i) pontjaiban foglalt valamely feltételnek. A 13. § (1) bekezdés h) pontja értelmében száznyolcvan napon belül kilencven napot meghaladó tartózkodás céljából az a harmadik országbeli állampolgár utazhat be, illetve száznyolcvan napon belül kilencven napot meghaladó időtartamig az a harmadik országbeli állampolgár tartózkodhat Magyarország területén, aki nem áll kiutasítás vagy beutazási és tartózkodási tilalom hatálya alatt, illetve beutazása és tartózkodása nem veszélyezteti Magyarország közbiztonságát, nemzetbiztonságát vagy közegészségügyi érdekeit.
[16]	Nem vitatott tény, hogy a felperes kiutasítás hatálya alatt áll - mely kötelezettségének nem tett eleget -, így részére a fenti jogszabályi tilalom miatt tartózkodási engedély nem adható ki.
[17]	A felülvizsgálati bíróság rámutat, hogy a perbeli jogviszony elbírálása során a Harmtv. hivatkozott rendelkezései az irányadók, a Vhr. 47. § (4) bekezdés a) pontja és (4a) bekezdése, valamint a Ket. 1. § (2) és (2a) bekezdései nem relevánsak. A Vhr. felperes által megjelölt rendelkezései a méltányossági kérelem elbírálása során alkalmazandók, míg a Ket. eljárási alapelveinek megsértését a perbeli jogvita jellege és az arra vonatkozó rendelkezések kogens volta zárja ki. 
[18]	A Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva hatályában fenntartotta, mert az nem sérti a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályhelyeket.
A döntés elvi tartalma
[19]	A tartózkodási engedély Magyarország területén történő előterjesztésének engedélyezése nem hat ki a tartózkodási engedély iránti kérelem érdemi elbírálására.
Záró rész
[20]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése szerint tárgyaláson bírálta el.
[21]	A pervesztes felperes a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles az alperes részére felülvizsgálati eljárási költség megfizetésére.
[22]	A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket szintén a felperesnek kell megfizetnie a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésére figyelemmel. Az illeték mértékét az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése határozza meg.
[23]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja.
Budapest, 2017. szeptember 27.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás s.k. előadó bíró, Dr. Mudráné Dr. Láng Erzsébet s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő