A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.38.046/2018/4.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró	

A felperes: ... (felperes címe)

A felperes képviselője: ... Ügyvédi Iroda 

Az alperesek: Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Kormányhivatal I. rendű (4400 Nyíregyháza, 	Hősök tere 5.)
	II.rendű alperes neveII. rendű 

Az I. rendű alperes képviselője: Dr. ... kormánytisztviselő	

A II. rendű alperes képviselője: ... Ügyvédi Iroda 

A per tárgya: kisajátítási ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperesi

A felülvizsgálati kérelem száma: 55.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2018. május 18-án kelt 10.K.27.142/2017/54. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 10.K.27.142/2017/54. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a II. rendű alperesnek 50.000.- (ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
A felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes kizárólagos tulajdonát képezte a nyíregyházi ... hrsz.-ú, gyümölcsös művelési ágú és kivett tanya, összesen 3.407 négyzetméter területű ingatlan.
[2]	Az I. rendű alperes a 2017. február 14. napján kelt SZ/152/00257-5/2017. számú határozatával a II. rendű alperes kérelmének helyt adva, az ingatlan 1.580 négyzetméter nagyságú területét közlekedési infrastruktúra fejlesztése közérdekű cél megvalósítása érdekében a Magyar Állam javára kisajátította. A visszamaradó ingatlanrészre vonatkozó felperesi kisajátítási kérelmet elutasította. A kisajátított ingatlanrész forgalmi értékéért 2.054.000.- forint, a felépítmény értékéért 322.000.- forint, míg a kisajátítással kapcsolatos értékveszteségként mezőgazdasági művelés alatt álló ingatlan esetében a lábon álló és függő termés értékéért 445.000.- forint, az ingatlan egy részének kisajátítása esetén a visszamaradt ingatlanrész értékének csökkenéséért 1.612.000.- forint, mindösszesen 4.433.000.- forint kártalanítást állapított meg a felperesnek.
[3]	Indokolása szerint ... (a továbbiakban: Gy. T.) igazságügyi szakértő - ... (a továbbiakban: B. M.) mezőgazdasági szakértő véleményére is figyelemmel - a kisajátítandó gyümölcsös ingatlanrész forgalmi értékét a piaci összehasonlító adatok elemzésével, nettó pótlási költség módszerrel állapította meg, és korrekciós értékek alkalmazásával 1.300.- forint/négyzetméter fajlagos árat jelölt meg. Ezt meghaladóan a kisajátítandó ingatlanon található kerítést vette figyelembe a felépítmény értékeként. A 33 darab almafát egyenként értékelte, mert az nem egy üzemi gyümölcsös egységképét mutatta, ehhez számította az 1 db fenyő értékét. A visszamaradó területrésszel kapcsolatban leszögezte, hogy az az övezetre jellemző minimális telekméretet meghaladja, eredeti céljára a gyümölcsös alrészlet nélkül korlátozottan használható marad, gazdaságos értékesítése változik a kisajátítás miatt, amelyre figyelemmel 40%-os értékveszteséget tartott indokoltnak. Az I. rendű alperes a szakértő által javasolt kártalanítási tételeket változtatás nélkül elfogadta, mert azok megállapítása minden esetben szakkérdés.
[4]	A teljes terület kisajátítását a kisajátításról szóló 2007. évi CXXIII. törvény (a továbbiakban: Kstv.) 6. § (4) bekezdése szerint nem tartotta indokoltnak, figyelemmel arra, hogy a szakértők a visszamaradó ingatlanrészre tett észrevételek és a visszamaradó ingatlanrész adatai, övezeti besorolása értékelésével alakították ki álláspontjukat.
	A kereseti kérelem
[5]	A határozat megváltoztatása iránt előterjesztett keresetében a felperes az ingatlan teljes területe kisajátításának elrendelését és a kártalanítási összeg - 6.164.- forint/négyzetméter fajlagos árral számított - felemelését kérte.

Az elsőfokú ítélet

[6]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével a keresetet elutasította.
[7]	Indokolásában rögzítette, hogy a kártalanítási összeg meghatározása érdekében szakértő(a továbbiakban: F. B.) termőföld forgalmi és értékbecslési igazságügyi szakértőt rendelte ki, aki az állattartás vizsgálatára ... (a továbbiakban: M. A.) állattenyésztő és kertészeti növénytermesztő igazságügyi szakértőt vonta be társszakértőként.
[8]	A teljes terület kisajátítása körében - visszautalva a felperes személyes előadására is - arra a következtetésre jutott, hogy a gyümölcsös alrészlet hiánya önmagában nem okozza az állattartás meghiúsulását, a terület gazdasági célra történő használhatóságát, hiszen a szükséges élelmet jelentős részben nem ez a terület biztosította az állatok számára, és a terület mezőgazdasági jellege sem vész el. A szakvéleményből kiemelte, hogy a lótartás a gyümölcsös nélkül lehetetlenné válik, a többi haszonállat tartása azonban megvalósítható, így a kisajátítás nem jelenti az állattartás teljes ellehetetlenülését. Mivel a felperes a tanyát a kisajátítást megelőzően is állattartás céljára hasznosította, az ingatlan - kisebb mennyiségben ugyan - továbbra is használható marad.
[9]	Hangsúlyozta, hogy a szakértő akként nyilatkozott, hogy a tanya vonatkozásában rendelkezik szakértelemmel, továbbá a mező és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény (a továbbiakban: Tv.) 5. § 25. pontja értelmében a tanya lakóépület nélkül nem létezik és célja kizárólag mezőgazdasági termelés. Megítélése szerint F. B. gazdasági agrármérnöki végzettsége a mezőgazdasági termelés céljára szolgáló ingatlan értékelésére alkalmas, arra szakértelemmel rendelkezik, azaz a szakvéleményét mind a telek, mind a tanyaépületek vonatkozásában kompetensként adta. Erre figyelemmel a Magyar Igazságügyi Szakértői Kamara felperes által hivatkozott megkeresését, mint szükségtelent mellőzte.
[10]	A közigazgatási eljárásban beszerzett szakvéleményt aggályosnak tekintette, mert a szakértő által alkalmazott vegyes értékelési módszer nem felel meg a bírói gyakorlat követelményeinek. A Kstv. 9. § (3) bekezdése értelmében ugyanis a kisajátításért járó kártalanítás összegének megállapításakor elsődlegesen az összehasonlító módszer alapulvételével kell eljárni, más módszer kizárólag akkor alkalmazható, ha összehasonlításra alkalmas ingatlanok nem lelehetők fel. Önmagában az, hogy a NAV által szolgáltatott adatok nem tartalmazzák a felépítményék pontos adatait, nem indok az összehasonlító módszer helyett más módszer alkalmazására, hiszen az összehasonlításra alkalmas ingatlanok fellelhetők, mindössze a szakértőtől több odafigyelést és ellenőrzést kíván a megfelelő ingatlanok kiválasztása, ahogy azt F. B. tette. 
[11]	F. B. szakvéleményével kapcsolatban megállapította, hogy az nem homályos, az alapján a szakértő által alkalmazott módszer megállapítható, számszaki hibát nem tartalmaz, aggálymentes, a bírói gyakorlattal ellentétben álló megállapításokat nem tartalmaz, nem hiányos, a megállapítások logikailag követhetők. Erre figyelemmel F. B. szakvéleményét ítélete alapjául elfogadta, és elutasította az új szakértő bevezetésére irányuló felperesi indítványt.
[12]	Kifejtette, hogy a védőtávolság vonatkozásában előterjesztett felperesi kifogás sem teszi aggályossá a perszakértő véleményét, hiszen azt egy jogerősen lezárt megelőző eljárásban a hatóság már vizsgálta. Erre tekintettel az útügyi hatóság megkeresésére irányuló felperesi indítványt is elutasította.
[13]	Megítélése szerint többletkártalanításnak nincs helye, hiszen a perszakértő által megállapított 1.146.- forint/négyzetméter fajlagos ár még a közigazgatási eljárás során megállapított 1.300.- forint/négyzetméter fajlagos árat sem éri el.
[14]	Az előzőekre és arra tekintettel, hogy a perszakértő a tanya vonatkozásában 40%-os értékcsökkenést számított fel, a felperesnek a 347 négyzetméter területre járó további kártalanítási igényét sem tartotta megalapozottnak.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[15]	A felperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítéletek hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára való utasítását kérte. Állította, hogy az ítélet a Kstv. 6. § (4) bekezdésébe és 9. §-ába ütközik, továbbá sérti a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 163. § (1), 164. § (1), 177. § (1), 182. § (3), 183. § (2) bekezdését, továbbá 206. §-át és 221. §-át.
[16]	Érvelése szerint az eljárt bíróság nem vehette volna figyelembe F. B. szakvéleményét, mert a szakértő nem rendelkezik megfelelő szakmai kompetenciával. Az ítéletben hivatkozott Tv. a termőföld forgalom szempontjából határozza meg a tanya fogalmát, annak az igazságügyi szakértői kompetenciához semmi köze nincs.
[17]	Kifogásolta, hogy az elsőfokú bíróság a szakértői vélemények közötti ellentmondásokat nem oldotta fel. A Gy. T. által készített szakvélemény számítási metódusát helyesnek tartotta, ám annak összegszerűségével továbbra sem értett egyet. A perszakértő szakvéleményéből viszont teljesen kimaradt a felépítmények önálló felértékelése. Álláspontja szerint nem összehasonlítható az F. B. által megállapított fajlagos módosított telekár és Gy. T. által megállapított fajlagos telekár. Az 1.146.- forint/négyzetméter alapár ugyanis tartalmazza az épületek értékét, míg az 1.300.- forint/négyzetméter telekárban nem szerepel az épületek értéke. Súlyosan jogszabálysértő és a szakmai előírásoknak sem felel meg, hogy a perszakértő értékveszteséggel egyáltalán nem számolt.
[18]	F. B. szakvéleményével egyéb problémák is vannak; hibás, a korrekció számítása követhetetlen, azok levezetése teljes mértékben hiányzik. Az összehasonlítás alapjául szolgáló ingatlanok főbb paraméterei nem ismertek, azok közül egy, a tanya besorolású volt csak összehasonlításra alkalmas. A szakértők együttes meghallgatásával sem sikerült az egyes szakvélemények közötti ellentmondásokat feloldani. Erre is figyelemmel jogszabálysértő volt az új szakvélemény, illetve szakértői testület kirendelésére vonatkozó bizonyítási indítványának elutasítása.
[19]	Álláspontja szerint M. A. igazságügyi szakértő azon megállapításával, hogy az állatállomány tartására, hizlalására és gazdálkodó emberi ottlakásra a visszamaradó ingatlanrész alkalmatlanná vált, lényegében azt mondta ki, hogy az egész ingatlan kisajátítása szükséges. Kifogásolta az erre vonatkozó szakvélemény mellőzését.
[20]	Jogszabálysértő az útügyi hatóság megkeresésének elmaradása is a kötelező védősáv tekintetében.
[21]	Sérelmezte, hogy az aktuális ingatlanhirdetéseket sem vették figyelembe.
[22]	A Kúria Közigazgatási- Munkaügyi Kollégiumának kisajátítási joggyakorlat-elemző csoportjának összefoglaló véleményére hivatkozással előadta, hogy az ingatlan értékelésénél kizárólag akkor alkalmazható egy módszer, ha az ingatlan egyedi és többféle módszer nem alkalmazható, egyébként szakmai követelmény, hogy az értékelés során legalább kétféle módszert alkalmazzanak és az így kapott eredményeket egyaránt figyelembe kell venni.
[23]	Az I. rendű alperes a felülvizsgálati eljárásban nyilatkozatot nem tett.
[24]	A II. rendű alperes felülvizsgálati ellenkérelmében az elsőfokú ítélet hatályában fenntartását indítványozta.
A Kúria döntése és jogi indokai
[25]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[26]	A Pp. 275.§ (1) és (2) bekezdései értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során, a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[27]	A Kúria szerint az elsőfokú bíróság vizsgálta a közigazgatási eljárás teljes anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, amelynek során a bizonyítékokat a Pp. 206. § (1) bekezdésének megfelelően a maguk összességében értékelte és helyesen állapította meg, hogy a kereset nem alapos. Jogszabálysértést ebben a körben a rögzített tényállás iratellenessége, a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen vagy a logika szabályaival ellentétes mérlegelése alapozhat meg, ilyen jogsértés azonban nem tárható fel.
[28]	Az eljárt bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból helytálló jogi következtetést vont le. Döntését a szükséges mértékben, kellő részletességgel megindokolta. A levezetett okfejtés tartalmazza, hogy a bíróság milyen bizonyítékot, milyen súllyal mérlegelt, illetve kitért arra is, hogy a közigazgatási eljárásban beszerzett szakvéleményt milyen okoknál fogva tartja aggályosnak, továbbá, hogy mely tények, körülmények folytán fogadta el ítélete alapjául a peres eljárásban kirendelt F. B. szakvéleményét. Az ítélet értékelte a felperes valamennyi kérelmét, számot adott az egyes bizonyítási indítványok elutasításának indokairól. Az ítélet ezért maradéktalanul megfelel a Pp. 221. § (1) bekezdésében foglaltaknak is.
[29]	A felperes felülvizsgálati kérelmében lényegében a keresetében előadottakat ismételte meg, a jogerős ítéletet a határozattal szemben már felhozott kifogások miatt sérelmezte. Érvelése ténylegesen a bizonyítékoknak az elsőfokú bíróság értékelésétől eltérő értékelésére és saját álláspontjának elfogadására irányult. A Kúria szerint azonban a jogerős ítélet eleget tesz a perrendi követelményeknek, a tényállást helytállóan rögzíti, iratellenes megállapítást, okszerűtlen vagy logikátlan érvelést, következtetést nem tartalmaz, ezért felülmérlegelésre jogszerű lehetőség nem volt.
[30]	Az elsőfokú bíróság kifejtett indokait a Kúria teljes körűen osztja, azokat korábban részletesen ismertette, így nem ismétli meg. A felülvizsgálati kérelemre figyelemmel az alábbiakat hangsúlyozza.
[31]	A felperes nem vitatta, hogy F. B. igazságügyi szakértő termőföld értékbecsléssel kapcsolatban rendelkezik szakértői kompetenciával. A Tv. éppen a termőföld körében határozza meg a tanya fogalmát. Ennek értelmében a tanya egyik elengedhetetlen fogalmi eleme a lakó- és gazdasági épület. Erre figyelemmel minden alapot nélkülöz a felperes kompetencia hiányára vonatkozó előadása. A felperes nem jelölt meg olyan jogszabályi rendelkezést, amely a tanya fogalmát a Tv. 5. § 25. pontjával ellentétesen határozná meg, és olyat sem, amely szerint a tanya forgalmi értékének meghatározásánál a tanya lényegi elemét, a lakó- vagy gazdasági épületet ki kellene emelni és azt a nem mezőgazdasági termelés céljára szolgáló ingatlanokhoz hasonlóan kellene értékelni. Minderre figyelemmel az eljárt bíróság jogszerűen vette figyelembe a perszakértő véleményét.
[32]	A felperes minden konkrétum nélkül kifogásolta a perszakértő véleményében foglaltakat. Állítása szerint a szakvéleménnyel több probléma is van, ám önmagában az, hogy annak egyes részeit hibásnak tartja, illetve levezetését nem sikerül követnie, még nem jelenti azt, hogy a szakvélemény valóban hibás, homályos vagy ellentmondó lenne. Az elsőfokú bíróság példamutató módon, az eljárt szakértők együttes meghallgatásával ütköztette a szakvéleményeket, tisztázta az eltérő álláspontokat.
[33]	A Kstv. 9. § (1) bekezdése szerint a kisajátított ingatlan tulajdonosát a tulajdonjoga elvonásáért teljes, azonnal és feltétlen kártalanítás illeti meg. Ugyanezen szakasz (3) bekezdése kimondja, hogy a kártalanítás összegének megállapítása során
a) az összehasonlításra alkalmas ingatlanok helyben kialakult forgalmi értékét,
b) ha az ingatlan valóságos forgalmi értéke - összehasonlításra alkalmas ingatlanok, illetve ezek forgalmának hiányában, vagy forgalmukra jogszabályban elrendelt korlátozás, illetve más ok miatt - nem állapítható meg, az ingatlan településen belüli fekvését, közművekkel való ellátottságát, ennek hiányában a közművesítés lehetőségét, földrajzi és gazdasági adottságait, termőföld esetén a művelési ágat, a földminősítés szempontjait és az ingatlan jövedelmezőségét kell figyelembe venni.
[34]	A Kúriának a kisajátítási kártalanítás összegének megállapításával és a kisajátítási perekkel kapcsolatos egyes kérdésekről szóló 16/2010. (XI.8.) KK vélemény (a továbbiakban: KK vélemény) 1. pontja szerint főszabályként az ingatlan kisajátításáért járó kártalanítás összegének megállapításakor az összehasonlításra alkalmas ingatlanok helyben kialakult - a kisajátítás időpontjában fennálló - forgalmi értéke az irányadó. Ennek során a széles körben, huzamosabb ideig fennálló érték vehető figyelembe.
[35]	A kiemelt jogszabályi rendelkezésekből, illetve a KK véleményből is látható, hogy a kártalanítási összeg megállapításához elsődlegesen az összehasonlító módszert kell alapul venni, más módszer csak akkor alkalmazható, hogy nincs összehasonlításra alkalmas ingatlan.
[36]	A közigazgatási eljárásban beszerzett szakvélemény vegyes értékelési módszeren alapul, és bár rendelkezésre álltak a NAV által szolgáltatott összehasonlító adatok, azt a szakértő mégsem vette figyelembe. Ezért a szakvélemény nem felel meg a törvényi követelményeknek, így annak számítási metódusa annak ellenére nem fogadható el, hogy azt a felperes helyesnek tartja.
[37]	Mivel a Kúria szerint sem homályos, vagy ellentmondó, illetve logikátlan F. B. szakvéleménye, az abban foglalt megállapításokat a felperes puszta előadása kétségessé nem teszi. Az eljárt bíróság részletesen megindokolta, hogy a közigazgatási eljárásban beszerzett szakvélemény helyett miért fogadta el F. B. véleményét, ezért nem volt szükség további szakértő kirendelésére. Mindezek okán jogszerűen utasította el az új szakértő, illetve szakértői testület kirendelésére vonatkozó felperesi indítványt.
[38]	A felperes iratellenesen állította, hogy F. B. által bevont M. A. szakértő szerint az egész ingatlan kisajátítása szükséges. M. A. szakvéleményében azt fejtette ki, hogy a jelenlegi szintű, vagyis a kisajátítás előtti színvonalú állatállomány tartására, hizlalására és gazdálkodó emberi ottlakásra válik alkalmatlanná a terület. A teljes ellehetetlenülést kizárólag a haszon- és sportlovak szabad tartása, mozgatása tekintetében állította. A felperes maga sem vitatta, hogy a lótartáson kívül a többi haszonállat tartása megvalósítható. A felperes a tanyát állattartás céljára hasznosította, ez a funkció a gyümölcsös nélkül is megmaradhat.
[39]	A Kstv. 6. § (4) bekezdése szerint a tulajdonos kérelmére a visszamaradó részt ki kell sajátítani, ha az ingatlan részleges kisajátítása következtében
a) az ingatlan visszamaradó része eredeti céljára használhatatlanná válik,
b) az ingatlannal kapcsolatos jog vagy foglalkozás gyakorlása lehetetlenné vagy számottevően költségesebbé válik,
c) a visszamaradó rész gazdaságos értékesítése nem lehetséges.
[40]	A felperes felülvizsgálati kérelmében a Kstv. 6. § (4) bekezdésének megsértésére anélkül hivatkozott, hogy a megsértett jogszabályi rendelkezést pontosan megjelölte volna és e körben jogi indokot sem adott elő. Nem tárta fel, hogy a visszamaradó részt mely okoknál fogva is kellene kisajátítani, e mellett nem cáfolta, hogy a visszamaradó ingatlanon az állattartásra a továbbiakban is lenne lehetőség. Ezért e kérelme sem foghatott helyt.
[41]	Az útügyi hatóság megkeresése azért volt szükségtelen a perben, mert a kötelező védőtávolság megtartását - a felperes által sem vitatottan - a tervezett útépítéshez kapcsolódó hatósági eljárásban már vizsgálták. Önmagában az, hogy a felperesi tanyaépület fala közel lesz az úthoz, nem alapozza meg a teljes ingatlan kisajátítását. A felperes nem adta indokát annak, hogy az útügyi hatósági engedély vagy szakvéleményre adott válasz mennyiben és miért igazolná az alperesi határozat jogsértő jellegét.
[42]	A felperes jogszabálysértés megjelölése nélkül kifogásolta az ingatlanhirdetések figyelmen kívül hagyását is, ennek hiányában a felülvizsgálati kérelem e része érdemben nem volt elbírálható.
[43]	A felperes a joggyakorlat-elemző csoport véleményét félreértelmezve, a Kstv. 9. § (3) bekezdésében foglaltakkal szemben állította, hogy az értékelés során legalább kétféle módszert kell alkalmazni. Ilyen kötelezettség a Kstv. rendelkezéseiből nem következik, az erre vonatkozó állítása ugyancsak megalapozatlan.
[44]	Mivel a jogerős ítélet az összes körülmény körültekintő mérlegelésén alapul, azokkal szemben a felperes alappal cáfoló bizonyítékot nem adott, az állított jogszabálysértések nem nyertek igazolást, ezért a Kúria az elsőfokú bírósággal egyező álláspontra jutott.
[45]	A kifejtettekre figyelemmel a Kúria a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta, mert az nem sérti a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályi rendelkezéseket.

	A döntés elvi tartalma

[46]	Ha a bíróság megindokolja, hogy miért tekinti a közigazgatási eljárásban készült szakvéleményt aggályosnak, és a perben kirendelt szakértő szakvéleménye kirívóan okszerűtlen vagy logikátlan megállapítást nem tartalmaz, a számszaki levezetések követhetők, akkor a Kúria előtti felülvizsgálati eljárásban nincs lehetőség a bizonyítékok felülmérlegelésre, újra értékelésére.
Záró rész
[47]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése szerint tárgyaláson kívül bírálta el.
[48]	A pervesztes felperes a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles a II. rendű alperes felülvizsgálati eljárási költségét megfizetni. Az I. rendű alperes a felülvizsgálati eljárásban nyilatkozatot nem tett, ezért részére perköltség megállapításának nem volt helye.
[49]	A személyes költségmentességben részesített felperes helyett a felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-ának megfelelően.
[50]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. szeptember 25.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. előadó bíró; Dr. Sugár Tamás s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő