A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.988/2018/3.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró	

A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. ... ügyvéd (fél címe 2)

Az alperes: alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. ... kamarai jogtanácsos

A per tárgya: hulladékgazdálkodási ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: az alperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 10.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2018. április 25-én kelt 5.K.27.481/2017/9. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 5.K.27.481/2017/9. számú ítéletét hatályon kívül helyezi és a keresetet elutasítja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 60.000 (hatvanezer) forint együttes elsőfokú és felülvizsgálati perköltséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 30.000 (harmincezer) forint kereseti és 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes részére kiadott, többször módosított 24858/2012. ügy - és 52310/13. egységes környezethasználati engedély 8.3. pontja értelmében a 17 01 07 azonosító kódú begyűjthető és technológiai céllal hasznosítható nem veszélyes hulladék engedélyezett mennyisége 1850 tonna/év.
[2]	Az elsőfokú környezetvédelmi hatóság határozatával a hulladékgazdálkodással kapcsolatos hatósági határozat előírásaitól eltérően végzett hulladékkezelési tevékenység, valamint jogszabályban előírt nyilvántartási kötelezettség nem megfelelő vezetése miatt a felperest 9.201.746.- forint hulladékgazdálkodási bírsággal sújtotta. Indokolásában a hulladékokról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény (a továbbiakban: Ht.) 92. § (3) bekezdésére utalással megállapította, hogy a felperes az egységes környezethasználati engedélyben foglalt mennyiséggel szemben a 17 01 07 azonosító kódú hulladékból 731,47 tonnával többet kezelt. A hulladékokkal kapcsolatos nyilvántartási és adatszolgáltatási kötelezettségekről szóló 309/2014. (XII.11.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Nytr.) 7. § (1) bekezdés a) pontjára, illetve az 1. számú melléklet 5.2.d. pontjára hivatkozással kifogásolta, hogy a felperes a hulladékos nyilvántartásban a már kezelt 19 12 12 azonosító kódú hulladék esetében nem közvetlen méréssel megállapított hulladékmennyiséget tüntet fel, ehelyett azt számítással határozza meg.
[3]	A bírság kiszabásával összefüggésben kifejtette, hogy a hulladékkal kapcsolatos nyilvántartás nem megfelelő vezetése olyan jogszabálysértésnek minősül, amely a jogellenes magatartás megszüntetésével vagy a jogszerű állapot helyreállításával nem orvosolható, mivel a nyilvántartás adatai utólag nem pótolhatók, valamint az engedélytől eltérő hulladékkezelési tevékenység sem orvosolható utólag. Mindezért nem alkalmazható a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 94. § (1) bekezdés a) pontja.
[4]	A hulladékgazdálkodási bírság mértékéről, valamint kiszabásának és megállapításának módjáról szóló 271/2001. (XII.21.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Rendelet) 3. § (3) bekezdésére utalással leszögezte, hogy amennyiben a bírság kiszabására a Rendeletben foglalt több tényállás alapján is sor kerülhet, a legsúlyosabbnak minősülő tényállás alapján kiszabható legmagasabb bírságösszeget legfeljebb a felével emelten kell kiszabni. Mérlegelési jogköre a legmagasabb bírságösszeg további maximum 50%-kal történő emelésében van. Érvelése szerint a Rendelet 3. § (2) bekezdésében felsorolt, a bírság mértékének csökkentését kizáró körülmény ugyan nem áll fenn, azonban a Rendelet 3. § (3) bekezdése miatt az alapbírságot a legmagasabb mértékben kellett megállapítani.
[5]	A két szabályszegésből az engedélytől való eltérő mennyiségű hulladékkezelést jelölte meg súlyosabban minősülő tényállásnak, amely nem minősíthető csekély súlyú szabályszegésnek. Az alapbírság összegét a Rendelet 1. § (3) bekezdés c) pontjában foglaltak szerint 15.000.- forintban határozta meg, a Rendelet 3. § (3) bekezdése értelmében 1,01%-os szorzó alkalmazását tartotta indokoltnak.
[6]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2017. június 9. napján kelt PE/KTF/4422-5/2017. számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Indokolása szerint az elsőfokú hatóság mind az engedélytől eltérő hulladékkezelés, mind a nyilvántartás nem megfelelő vezetése tekintetében megalapozott döntést hozott. A Ket. 94. § (1) bekezdés a) pontja alkalmazhatósága körében ugyancsak osztotta az elsőfokú hatóság álláspontját.
[7]	Kifejtette, hogy az adminisztratív jogsértés, vagyis a mérés elmaradása nem tekinthető csekély súlyúnak, mert a becsült adatok jelentős mennyiségi hulladékra vonatkoznak, így a becslés jelentős eltérést okozhat a valós, mért adatokhoz képest, továbbá a felperes e gyakorlatát huzamosabb időn keresztül folytatta. A nyilvántartás mért adatokkal történő vezetése egyértelmű jogszabályi kötelezettség, a felperesnek ezzel tisztában kellett lennie, hiszen 2013 óta végzi a hulladékgazdálkodási tevékenységet.
[8]	A Rendelet 3. § (3) bekezdésében foglaltakat úgy értelmezte, hogy a bírság megállapításánál a legmagasabb alapbírságot mindenképpen emelni kell, az enyhébb mértékű szorzószám alkalmazását a felperes közszolgáltatói tevékenysége tette indokolttá. Az 1%-os mérték jogszerűnek és megalapozottnak találta, az a jogsértés súlyával és az elsőfokú hatóság által is megállapított körülményekkel összhangban áll.
	A kereseti kérelem
[9]	A felperes eljárási- és anyagi jogi jogszabálysértésekre hivatkozással keresetet terjesztett elő a jogerős határozat bírósági felülvizsgálata iránt.

Az elsőfokú ítélet

[10]	Az elsőfokú bíróság ítéletével az alperesi határozatot az elsőfokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezte.
[11]	Indokolása szerint az alperes csak rögzítette, hogy a tényleges mérlegelésre nem került sor, a referenciaszámítás értékelésénél pedig csak általánosságban hivatkozott arra, hogy a nagy mennyiségű hulladék kezelése miatt az eltérés is nagy lehet. Az alperes akkor járt volna el helyesen, ha a beérkező hulladék és a kivitt haszonanyag mérlegelt mennyiségének számított maradékát összeveti a referenciaméréssel. Néhány ilyen adat összevetéséből már következtetést lehetett volna levonni arra nézve, hogy jelentős vagy nem számottevő eltérésről van szó. Amennyiben ugyanis arányaiban a referenciamérés nem adott torz értéket a 19 12 12 azonosító kódszámú hulladék mértékére, úgy csak azt a jogellenes magatartást kellett megszüntetni, hogy ténylegesen nem mérlegelték az előkezelés után lerakott hulladék mennyiségét.
[12]	Leszögezte, hogy magában a nyilvántartásban nem volt hiba, hiszen az tartalmazta a hulladékféleségeket és a mennyiséget is, a hiba az volt, hogy a jelzett hulladékféleségnél a mennyiség nem konkrét mérlegelésen alapult.
[13]	Megítélése szerint, ha a konkrét mennyiségi vizsgálat azt mutatta volna, hogy a referenciamérések arányaiban jelentősen eltérnek a számított mennyiségtől és ezért megalapozott lehet az a vélelem, hogy viszonylag nagy mennyiségű hulladékról nincs pontos kép a nyilvántartás alapján, a mérlegelés hiányában, úgy a szabályszegést a hatóságnak a Rendelet 4. § (2) bekezdése alapján is értékelni kellett volna.
[14]	Hangsúlyozta, hogy a csekély súlyú jogszabálysértést az adminisztratív jogsértés tekintetében csak az alperes vizsgálta a fellebbezés alapján. Ennek során egyrészt feltételezésekbe bocsátkozott az esetleges jelentős eltérés tekintetében, másrészt a mérlegelés elmaradásának releváns környezeti kihatását nem értékelte. Kiemelte, hogy a felperes bár már harmadik éve folytatta a hulladékkezelést, azonban a mérlegelési kötelezettség elmaradását az alperes a 2015 januárjában, vagyis a vizsgált évben hatályba lépett jogszabályra figyelemmel rótta a felperes terhére, ennek függvényében viszont a huzamos ideje folytatott tevékenység, mint értékelt szempont okszerűtlen volt.
[15]	Az adminisztratív szabályszegésnek a Rendelet 4. § (2) bekezdésén alapuló vizsgálati szempontjait ezért nem találta okszerűnek, megítélése szerint abból a szabályszegés csekély súlyára nem lehetett releváns következtetést levonni. Ezzel sérült a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 339/B. § is. Ennek okán a jogsértés csekély súlyának megállapíthatóságát nem lehet eleve kizárni, ha pedig csupán egy szabályszegés állt volna fenn, akkor a Rendelet 1. § (2) bekezdése szerinti enyhítő szempontokat és a további körülményeket is vizsgálni kellett volna.
[16]	Az eltérő mennyiségű hulladék kezelése tekintetében rögzítette, hogy a felperes maga sem vitatta a szabályszegés elkövetését, továbbá azt sem, hogy alapesetben az a Rendelet 1. § (3) bekezdés c) pontja szerint minősül. E szabályszegés szankciója megállapításánál van komoly tétje annak, hogy jelen ügyben két szabályszegéssel kellett-e számolni. A Ht. 92. § (3) bekezdésére figyelemmel a felperes közszolgáltatói tevékenységét súlyozottan lehetett volna értékelni.
[17]	Az új eljárásra nézve előírta a Ket. 94. § (1) bekezdés a) pontja alkalmazhatóságának vizsgálatát akként, hogy a tényállás körében értékelni kell a 20 03 01 azonosító kódszámú bejövő hulladék mérlegeléssel megállapított mennyisége és az ebből energetikai hasznosításra átadásra kerülő - ugyancsak mérlegelt - hulladék mennyisége különbségét, és a referenciamérések által megállapított mennyiség arányát. Az arányok alapján lehet megállapítani, hogy a hatóság által becslésként értékelt referenciamérés a 19 12 12 azonosító kódszámú hulladék tekintetében milyen nagyságrendben tér el a számított mennyiségtől. Amennyiben ez alapján alkalmazni kell a Ket. 94. § (1) bekezdés a) pontját, úgy az adminisztrációs szabályszegésnél a Rendelet 4. § (2) bekezdése szerinti, környezetvédelmi szempontú, konkrét, és az egyedi ügyre alkalmazható  értékelést el kell végezni. Ha a csekély súlyú jogsértés megállapítható, úgy az engedélytől eltérő hulladékkezelési tevékenység esetében alkalmazni kell a Rendelet 1. § (2) bekezdésében foglaltakat és az egyedi körülményeket is értékelni kell. Amennyiben pedig továbbra is az állapítható meg, hogy az adminisztratív szabályszegés okán is bírságot kell kiszabni, akkor a Rendelet 3. § (6) bekezdését kell alkalmazni.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[18]	Az alperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és elsődlegesen a kereset elutasítását, másodlagosan az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára való utasítását kérte.
[19]	Érvelése szerint a határozat tartalmazza, hogy nem látott lehetőséget a Ket. 94. § (1) bekezdés a) pontjában foglaltak alkalmazására. A hulladékokkal kapcsolatos nyilvántartás nem megfelelő vezetése, azaz a hulladékmennyiség mérésének elmaradása ugyanis jellegéből adódóan olyan jogszabálysértésnek minősül, amely a jogellenes magatartás megszüntetésével vagy a jogszerű állapot helyreállításával nem orvosolható, mivel a nyilvántartás adatai utólag nem pótolhatók.
[20]	A felperesnél a bejövő 20 03 01 azonosítójú hulladékot, valamint a kiszállításra kerülő haszonanyagot mérlegelik, azonban a fennmaradó két külön frakció (20 mm alatti, komposztálásra kerülő, illetve lerakásra kerülő frakció) mennyisége nem állapítható meg egyértelműen egy számítással. A technológiában a hulladékok feldolgozása folyamatosan történik, a beérkező és a kivitt haszonanyag mérlegelt mennyiségének számított maradékát nem lehetséges összevetni a referenciaméréssel, ahogy azt az elsőfokú bíróság helyes magatartásként előirányozta.
[21]	Az Nytr. 7. § (1) bekezdés a) pontja és az 1. számú melléklet 5.2.d. pontjára utalással hangsúlyozta, hogy a nyilvántartásnak az egyes hulladéktípusok mellett nem pusztán azok mennyiségét, hanem konkrét, közvetlen méréssel megállapított mennyiségét kell tartalmaznia. E mellett az Nytr. 7. § (2) bekezdése szerint a hulladékról naprakészen kell vezetni a nyilvántartást. A referenciamérés alapján számított hulladékmennyiség a jogszabályi előírásoknak nem felel meg, mivel kizárólag hitelesített mérleggel végzett közvetlen méréssel mért értéket lehet figyelembe venni. Kiemelte, hogy a hulladékkezelőkre vonatkozóan a jogszabály 2015 januárját megelőzően is tartalmazta a hulladékok mennyiségének tömegmértékegységben történő nyilvántartását, technológiánkénti és hulladékonkénti bontásban. Az átvett, illetve a kezelésre átadott hulladékok mennyiségét kg egységben kellett nyilvántartani ebben az időszakban is, így erről a felperesnek tudomással kellett bírnia.
[22]	Az engedélytől eltérő mennyiségű hulladék kezelése tekintetében állította, hogy a határozat tartalmazza az ítéletben kifogásolt szempontok részletes elemzését és értékelését. E körben figyelembe vette, hogy a felperes közszolgáltatói tevékenységet is végez, ugyanakkor a tárgyi jogsértés nem közvetlenül a közszolgáltatói feladat ellátása során valósult meg, hanem magában foglal azon kívüli hulladékgazdálkodást is. Ezekre figyelemmel a tárgyi jogsértés nem tekinthető csekély súlyúnak, legfeljebb a Rendelet 3. § (6) bekezdése esetén vehető figyelembe a közszolgáltató jelleg.
[23]	A felülvizsgálati eljárásban a felperes nyilatkozatot nem tett.
A Kúria döntése és jogi indokai
[24]	A felülvizsgálati kérelem alapos.
[25]	A Pp. 275.§ (1) és (2) bekezdései értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során, a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[26]	Az elsőfokú bíróság lényegében helyesen állapította meg a jogvita elbírálásához szükséges tényállást, ám a vonatkozó jogszabályi rendelkezések téves értelmezése és alkalmazása folytán helytelen jogi következtetést vont le.
[27]	A Ht. 65. § (1) bekezdése szerint a hulladék kezelője a hulladékkal kapcsolatos nyilvántartási kötelezettségekről szóló kormányrendeletben meghatározott módon és tartalommal, a tevékenységével érintett hulladékról típus szerint a telephelyén nyilvántartást vezet.
[28]	Az Nytr. 7. § (2) bekezdése értelmében a hulladékkezelő a hulladékról naprakészen vezet nyilvántartást.
[29]	Az Nytr. 7. § (1) bekezdés a) pontja szerint a hulladékkezelő a nyilvántartást nem veszélyes hulladék esetén az 1. mellékelt 5. pontja szerinti adattartalommal vezeti. Az Nytr. 1. melléklet 5.2.d. pontja alapján a hulladékkezelőnek az adatokat hulladéktípusonként, a kezelt hulladék mennyiségét közvetlen méréssel megállapítva kell a nyilvántartásban vezetnie.
[30]	A kiemelt jogszabályi rendelkezések ismeretében látható, hogy a hulladékkezelőnek naprakész nyilvántartást kell vezetnie, azaz a napi forgalmat még aznap ki kell mutatnia. Az is teljesen egyértelmű, hogy a kezelt hulladék mennyiségét közvetlen méréssel kell megállapítani. Ebből következik, hogy a felperesnek a kezelésen átesett 20 03 01 azonosító kódú hulladékból előkezelést követően keletkező 19 12 12 azonosító kódú hulladék hitelesített mérlegen közvetlen méréssel mért mennyiségét kellett a nyilvántartásban bekönyvelnie. A felperes azonban a nyilvántartásban a már kezelt hulladék esetében nem közvetlen méréssel megállapított hulladékmennyiséget vezetett be, ezzel megsértette a Ht. 65. § (1) bekezdését és az Nytr. 7. § (1) bekezdés a) pontját.
[31]	A Ht. 86. § (1) bekezdése szerint az a természetes vagy jogi személy, egyéni vállalkozó, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, aki (amely)
a) a hulladékgazdálkodással kapcsolatos jogszabály, közvetlenül alkalmazandó uniós jogi aktus, vagy hatósági határozat előírásait megsérti,
b) hatósági engedélyhez, hozzájáruláshoz, nyilvántartásba vételhez, vagy bejelentéshez kötött hulladékgazdálkodási tevékenységet engedély, hozzájárulás, nyilvántartásba vétel vagy bejelentés nélkül, továbbá attól eltérően végez, 
    azt a környezetvédelmi hatóság a hulladékgazdálkodási bírsággal kapcsolatos részletes szabályokról szóló kormányrendelet szerint hulladékgazdálkodási bírság megfizetésére kötelezi.
[32]	A Ket. 94. § (1) bekezdés a) pontja értelmében, ha a hatóság a hatósági ellenőrzés befejezéseként megállapítja, hogy az ügyfél a jogszabályban, illetve a hatósági döntésben foglalt előírásokat megsértette, és a jogszabály vagy a hatósági döntés megsértése a jogellenes magatartás megszüntetésével vagy a jogszerű állapot helyreállításával orvosolható, a hatóság felhívja az ügyfél figyelmét a jogszabálysértésre és határidő megállapításával, valamint a jogkövetkezményekre történő figyelmeztetéssel végzésben kötelezi annak megszüntetésére.
[33]	A felperes a jogsértést elkövette, a kezelt hulladék mennyiségét nem közvetlen méréssel megállapított, hanem becsült értékkel tüntette fel a nyilvántartásban. Ahhoz, hogy a jogsértés miatt alkalmazandó hulladékgazdálkodási bírság megfizetése alól a felperes mentesüljön, azt kell megvizsgálni, hogy a jogsértés a jogellenes magatartás megszüntetésével, a jogszerű állapot helyreállításával orvosolható-e vagy sem. Ha a jogsértés nem orvosolható, a Ket. 94. § (1) bekezdés a) pontja nem alkalmazható.
[34]	A mérlegelés elmulasztása esetén a jogszerű állapot kizárólag akkor állítható helyre, ha lehetőség van a mérlegelés pótlására. Az Nytr. előzőekben felhívott rendelkezései ugyanis a hulladékkezelő számára választási lehetőséget nem adnak; a mennyiséget nem becsléssel, hanem közvetlen méréssel kell megállapítania, és a mért adatmennyiséget kell a nyilvántartásban feltüntetnie. Mivel utólag a kezelt hulladék mennyisége hitelesített mérőeszközzel nem volt lemérhető, ezért a jogsértés a jogellenes magatartás megszüntetésével, a jogszerű állapot helyreállításával nem volt orvosolható. 
[35]	Minden alapot nélkülöz az elsőfokú bíróságnak az egyes mérlegelt adatok és a referenciamérések által megállapított mennyiségek összevetésére vonatkozó álláspontja. Ilyen számítási metódus alapján történő nyilvántartás vezetésére az Nytr. nem ad lehetőséget, ezért az ily módon kikalkulált mennyiség szintén nem felelne meg a jogszabályi előírásoknak. A folyamatosan teljesítendő mérések elmulasztása, a nyilvántartás mért adatokon alapuló naprakész vezetése visszamenőlegesen nem pótolható, így a jogsértés orvoslására nincs mód. Erre figyelemmel a jogszerű állapot helyreállítása utólag, az elsőfokú bíróság által meghatározott módszer alkalmazásával sem lehetséges.
[36]	A fentiekre tekintettel - amint azt az alperes helyesen rögzítette - a Ket. 94. § (1) bekezdés a) pontja nem volt alkalmazható.
[37]	A Rendelet 4. § (2) bekezdése szerint, ha a jogsértés a tevékenység vagy mulasztás súlyára, az elkövetés vagy kötelezettségszegés következményeire tekintettel annyira csekély, hogy büntetés vagy intézkedés alkalmazása szükségtelen, a bírság kiszabása mellőzhető.
[38]	A Kúria rámutat arra mutat, hogy a Pp. 164. § (1) bekezdése értelmében a felperesnek kell bizonyítania, hogy a határozat jogszabálysértő. Az elsőfokú bíróság által felvázolt esetleges újabb becslésen alapuló számítás - azon kívül, hogy nem felel meg az Nytr. követelményeinek - semmit nem igazol, azaz nem cáfolja a feltételezett jelentős eltérést. Elkerülte az is az elsőfokú bíróság figyelmét, hogy a hulladékkezelő nyilvántartással kapcsolatos kötelezettsége lényegében a jogszabályi változások ellenére sem módosultak, ennek ellenkezőjét a felperes nem bizonyította. Erre figyelemmel nem okszerűtlen mérlegelési szempont a felperes terhén az, hogy huzamosabb ideje folytatott hulladékkezelési tevékenységet.
[39]	A felperes továbbra sem vitatta, hogy az engedélytől eltérő mennyiségű hulladékot kezelt, amelyre figyelemmel hulladékgazdálkodási bírság kiszabásának van helye, alap esetben a Rendelet 1. § (3) bekezdés c) pontja szerint.
[40]	A felperes az engedélyezett 1.850 tonna/év mennyiséghez képest 2.581,47 tonna hulladékot hasznosított, amely jelentős mennyiségű eltérésnek tekintendő, amelyre figyelemmel a jogsértés súlyosnak minősül. E mellett tény az is, hogy a felperes több mint fél éven át, azaz huzamosabb időn keresztül folyamatosan követte el a jogsértést.
[41]	Az elsőfokú bíróság nem vette figyelembe, hogy a jogsértés nem közvetlenül a felperes közszolgáltatói feladatainak ellátása során valósult meg, így önmagában az, hogy a felperes egyébként közszolgáltatói tevékenységet véget, a bírság kiszabása során javára súlyozottan nem értékelhető. A jogsértés csekély súlyának hiányában a Rendelet 3. § (6) bekezdésében foglaltakat kell alkalmazni, amelynek számszaki megfelelősége a perben nem volt vitatott.
[42]	A Kúria szerint az elsőfokú bíróság tévesen értelmezte a hulladékgazdálkodási bírság körében alkalmazandó jogszabályi rendelkezéseket, így a Ket. 94. § (1) bekezdését, a Rendelet 4. § (2) bekezdését, 3. § (6) bekezdését, ennek folytán a bizonyítékokat a Pp. 206. § (1) bekezdésébe ütközően értékelte, mindezért döntése nem volt megalapozott. A közigazgatási határozatok nem jogszabálysértők, így azok hatályon kívül helyezése és az új eljárásra kötelezés jogszabálysértő.
[43]	Az előzőekre tekintettel a Kúria a Pp. 275. § (4) bekezdése alapulvételével a jogerős ítéletet hatályon kívül helyezte és a keresetet elutasította.

	A döntés elvi tartalma

[44]	A mérlegelt adatokon alapuló nyilvántartás vezetésének elmulasztása nem orvosolható egyes mérlegelt és referenciaadatok összevetéséből kalkulált adatokkal.
[45]	Nem alkalmazható a Ket. 94. § (1) bekezdés a) pontja, ha a jogszerű állapot helyreállítására nincs mód.
Záró rész
[46]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdésének megfelelően tárgyaláson kívül bírálta el.
[47]	A Kúria a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdésére tekintettel kötelezte a pervesztes felperest a kamarai jogtanácsos által képviselt alperes együttes elsőfokú és felülvizsgálati eljárási költségének megfizetésére.
[48]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt, az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) 43. § (3) bekezdése szerinti mértékű kereseti, és az Itv. 50. § (1) bekezdése szerinti mértékű felülvizsgálati eljárási illetéket a felperesnek a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésének megfelelően kell megfizetnie.
[49]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. október 9.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. előadó bíró; Dr. Sugár Tamás s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő