A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e

Az ügy száma: Kfv.IV.37.907/2018/14. szám

A tanács tagjai: Dr. Patyi András a tanács elnöke
		    Dr. Varga Eszter előadó bíró
		    Dr. Dobó Viola bíró

A felperes: felperes neve

A felperes jogi képviselője: Kussinszky és Juhász Ügyvédi Iroda; eljáró pártfogó ügyvéd: Dr. Juhász Zoltán Tamás 

Az alperes: Bács-Kiskun-Megyei Kormányhivatal

Az alperes jogi képviselője: Dr. László Tamás kamarai jogtanácsos
		                   
A per tárgya: ingatlan-nyilvántartási ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 14.K.27.632/2017/7. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 14.K.27.632/2017/7. számú ítéletét - az indokolás kiegészítésével - hatályában fenntartja.

A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

A pártfogó ügyvéd díját teljes egészében az állam viseli.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A részarány földkiadás során keletkezett B. .../2 hrsz.-ú, 25 ha 4890 m² területű, 119,00 AK értékű, fásított terület, gyümölcsös, erdő, legelő, szántó, út művelési ágú ingatlan osztatlan közös tulajdonban állt. A szóban forgó ingatlan megosztására irányuló, a földrendező és földkiadó bizottságokról szóló 1993. évi II. törvény (a továbbiakban: Fkbt.) 12/F. § (1) bekezdése szerinti kérelmet négy perben nem álló magánszemély, V. P-né, J. G., P. S. és K. E. (a továbbiakban: Kérelmezők) terjesztettek elő a fent megjelölt jogszabályhely szerinti törvényi határidőben (2012. június 1. napjáig). A felperes a perbeli ingatlanon az 51024/Ü/350/2015/28. számú, 2016. április 29. napján jogerőre emelkedett hagyatékátadó végzés szerint végrendeleti öröklés útján szerzett tulajdonjogot. Az örökhagyó, néhai K. E. a megosztást kérelmező magánszemélyek között nem szerepelt.

[2]	A Kiskőrösi Járási Hivatal (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) a megosztási eljárás előkészítése során a mezőgazdászi helyszínelést és keretmérést, a helyszíni állapot műszaki felmérését elvégezte. A keretmérés során az ingatlan-nyilvántartási állapottól tűréshatáron túli eltérést nem állapított meg, ezért felmérési, térképezési, területszámítási hiba kapcsán ingatlan-nyilvántartási átvezetésről nem rendelkezett. 

[3]	A Kérelmezők a 2016. június 30. napján tartott első egyezségi tárgyaláson a megosztás kiindulási helyére és irányára javaslatot tettek, mely alapján az elsőfokú hatóság a részarány földkiadás során keletkezett osztatlan közös tulajdon megszüntetésének részletes szabályairól szóló 374/2014. (XII. 31.) Kormányrendelet (a továbbiakban: Kormányrendelet) 11. §-a szerint eljárva, a 2016. július 19. napján kelt, 8004/4/2016. számú határozatával a javaslatok figyelembevételével döntött az önálló ingatlanok kialakításának kiindulási helyéről és irányáról a határozat mellékletét képező térképvázlat szerint. A határozat rendelkezett arról, hogy a földrészleten belül található erdőt - teljes körű egyezség hiányában - önálló helyrajzi számmá kell kialakítani úgy, hogy az ezt megelőzővel egyező tulajdoni arányban továbbra is a tulajdonostársak osztatlan közös tulajdonában marad. A határozat rögzíti azt is, hogy az érintett földterület adataiban változás történt, annak ingatlan-nyilvántartási átvezetése jogerősen megtörtént, a földrészlet ingatlan-nyilvántartási és természetbeni állapota megegyezik, ezért a megosztási eljárás lefolytatható.

[4]	A fenti határozatot a polgármesteri hivatal hirdetőtáblájára 2016. augusztus 2. napjától augusztus 11. napjáig kifüggesztették, a határozat 2016. augusztus 12. napján jogerőre emelkedett.

[5]	A Kérelmezők 2016. október 14. napján egyezséget kötöttek, az erről készült okiratot benyújtották az elsőfokú hatósághoz. Az elsőfokú hatóság a 2017. június 6. napján kelt, 8227/3/2017. számú, a Kormányrendelet 15. § (12) bekezdése szerint kiállított befogadó nyilatkozattal igazolta, hogy a perbeli ingatlant érintő osztatlan közös tulajdon megszüntetésére irányuló eljárásban a Kérelmezők között létrejött egyezségi megállapodás - figyelemmel a jogerős megosztás kiindulási helyét és irányát megállapító határozatban foglaltakra - az alaki és tartalmi követelményeknek megfelel, ezért a megosztási eljárás a továbbiakban az egyezség szabályai szerint folytatható. 

[6]	A fentieket követően hozta meg az elsőfokú hatóság a 2017. augusztus 23. napján kelt, 37250/2/2017. 08. 09. számú határozatát, mellyel az első egyezségi tárgyalásról készül jegyzőkönyv, a 2016. június 30. napján kelt változási vázrajz és terület-kimutatás, a 2016. október 14-én kelt egyezségi megállapodás, és ez utóbbin alapuló 2017. május 26. napján kelt kérelem alapján a perbeli ingatlant lejegyezte és megosztotta a .../15-.../27 hrsz.-ú ingatlanokra. A megosztás után keletkezett B. .../19, .../20, .../22, .../24, .../25 és .../27 hrsz.-ú ingatlanokra a tulajdonjogot a felperes javára 2490/16368 hányadban szerződéses öröklés jogcímen visszajegyezte.

[7]	A felperes fellebbezésére eljárt alperes a 2017. szeptember 29. napján kelt, 30446/4/2017. számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Megállapította, hogy az önálló ingatlanok kialakítása a 16/483/2017. számú változási vázrajz szerint, a megosztás kiindulási helyét és irányát rögzítő 8004/4/2016. számú határozatnak megfelelően történt, mindezeknek megfelelően alakította ki az elsőfokú hatóság az új földrészleteket.

[8]	A Kormányrendelet 1. § (4) bekezdésére és az Fkbt. 12/F. § (1) bekezdésére hivatkozással rögzítette, hogy kérelmezőnek kizárólag a törvényi határidőben kérelmet előterjesztő tulajdonos, illetve annak jogutódja minősülhet. Az eljárás megindításakor a felperes sem kérelmezőnek, sem jogutódnak nem minősült, ezért az ügyben értesíteni nem kellett. Figyelemmel arra, hogy a felperes kérelmet nem nyújtott be, ezért a megosztással érintett ingatlanra vonatkozóan használati megosztási vázrajz sincs nyilvántartásba véve, így az érdekeit földhasználati bejelentés és kérelmezői státusz hiányában nem lehetett figyelembe venni. Az eljárás további szakaszaiban a kérelmezőnek nem minősülő tulajdonostárs felé közvetlen értesítési kötelezettsége nincs az ingatlanügyi hatóságnak egészen a megosztás átvezetéséig. A megosztás helyét és irányát megállapító határozatot az Fkbt. 12/G. § (2) bekezdése alapján hirdetményi úton kellett az érintettekkel közölni, amely a jogszabályi előírásnak megfelelően meg is történt. Rögzítette, hogy mivel az első egyezségi tárgyaláson a Kérelmezők nem kívántak teljes körű egyezséget létrehozni, ezért közvetlen értesítési kötelezettség a többi tulajdonostárs felé nem állt fenn. A helyszínen a földmérő által felvett, bemutatásról szóló jegyzőkönyvet a benyújtott okiratokhoz kell csatolni, az ezzel kapcsolatos kifogásokat azonban a járási hivatal csak felmérési, térképezési vagy területszámítási hiba fennállása esetén vizsgálja. Megállapította azt is, hogy a változási vázrajzot a Kérelmezőknek kellett aláírniuk, a megosztást pedig a Kormányrendelet 12. § (1) bekezdése alapján a megosztás helyét és idejét rögzítő határozat alapján, a tulajdoni hányadoknak megfelelő aranykorona értékek figyelembevételével kellett elvégezni. Végezetül megállapította, hogy a felperes alaptalanul kifogásolta J. G. tulajdonszerzésének jogcímét is, mert J. G. tulajdonszerzésének eredeti jogcíme adásvétel volt, ezért a tulajdonába került ingatlanra is az eredeti jogcímet kellett bejegyezni a Kormányrendelet 23. § (3) bekezdése alapján.

A felperes keresete és az alperes ellenkérelme

[9]	Az alperes határozatával szemben a felperes keresettel élt, amelyben - annak tartalma alapján - az alperesi határozat elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését és az eredeti ingatlan-nyilvántartási állapot helyreállítását kérte. Sérelmezte, hogy a megosztás után rá visszajegyzett ingatlanok értéktelenek, azokra mezőgazdasági támogatást nem kaphat. Kifogásolta a perben nem álló J. G. tulajdonszerzését, aki a megosztás eredményeként legelőhöz jutott. Állította, hogy az eljárásban a végrendeleti öröklés tényét figyelmen kívül hagyták. 

[10]	Az alperes az ellenkérelmében a határozatban foglalt indokok alapján a kereset elutasítását kérte.

	Az elsőfokú ítélet

[11]	Az elsőfokú bíróság a 14.K.27.632/2017/7. számú ítéletével a felperes keresetét elutasította. Megállapította, hogy a Kormányrendelet 1. § (2) bekezdése szerinti „hirdetmény" kibocsátásakor a felperes még nem volt tulajdonos, ezért értesítést sem kaphatott az eljárás megindításáról. Alaptalanul sérelmezte a felperes a használati megosztás figyelmen kívül hagyását, mert e megosztás az ingatlan-nyilvántartásban nincs bejegyezve. Rögzítette, hogy a perbeli esetben az ingatlan-nyilvántartási és a természetbeni állapot megegyezett, így a megosztás kiindulási helyét és irányát meghatározó eljárás lefolytatható volt. A felperes nem hivatkozott eltérő használati megosztásról szóló megállapodásra, ezért a kérelmező társtulajdonosok egyezsége alapján megalapozott döntés született. A mezőgazdasági támogatásra való jogosultság hiánya nem bír jelentőséggel, mert az értékarányosság a tulajdoni hányadhoz igazodó aranykorona érték megtartását jelenti.

	A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[12]	Az ügyben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, melyben az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését és a keresetének megfelelő határozat meghozatalát kérte. Arra hivatkozott, hogy az ítélet sérti a Kormányrendelet 1. § (4) bekezdés c) pontját és 11. § (3) bekezdését. Álláspontja szerint az ügyben eljárt bíróság tévesen jutott arra a következtetésre, hogy a Kormányrendelet 1. § (2) bekezdése szerinti hirdetmény kibocsátásakor még nem volt tulajdonos, mert néhai K. E. 2015. augusztus 11. napján történt elhalálozásakor a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény 673. § (2) bekezdése alapján ipso iure tulajdonossá vált. Arra is hivatkozott, hogy a megosztás kiindulási helyének és irányának meghatározása számára sérelmesen, a Kormányrendelet 11. § (3) bekezdésének figyelmen kívül hagyásával történt, mert J. G. tanya tulajdonosnak minősült. Sérelmezte, hogy erdő besorolású földrészlethez is hozzájutott a megosztás során, melyre mezőgazdasági támogatást igényelni nem tud. Végezetül kifogásolta, hogy az elsőfokú bíróság eljárási hibát vétett azzal, hogy a bizonyítási teherről nem adott tájékoztatást. 
 
[13]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztett elő.

A Kúria döntése és jogi indokai

[14]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint nem alapos.

[15]	A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 275. § (1)-(2) bekezdései szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló adatok alapján a jogerős határozatot csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatja felül, kivéve, ha a pert hivatalból megszünteti, vagy ha a határozatot hozó bíróság nem volt szabályszerűen meg alakítva, illetve a határozat meghozatalában olyan bíró vett részt, akivel szemben a törvény értelmében kizáró ok áll fenn.

[16]	A Kúria mindenekelőtt rögzíti, hogy a bíróság a közigazgatási határozatot a régi Pp. 324. § (2) bekezdés a) pontja alapján, a régi Pp. XX. fejezete szerinti eljárásban, a régi Pp. 339/A. §-a értelmében a meghozatalakor fennálló tények és alkalmazandó jogszabályok figyelembevételével, a régi Pp. 213. § (1) bekezdése és 215. §-a szerint a kereset és az ellenkérelem keretei között vizsgálja felül. A közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatának irányát a felperes által hivatkozott jogszabálysértés jelöli ki. A felperes a jogszabálysértést pontos jogszabályi rendelkezéssel is megjelölheti, de nem akadálya a felülvizsgálatnak, ha tartalmilag beazonosítható, hogy a felperes mely jogszabályhely hatósági értelmezését/alkalmazását tartja sérelmesnek. Az elsőfokú bíróságnak az ítéletében ezen jogszabálysértések fennállásáról vagy fenn nem állásáról kellett döntenie. Hangsúlyozza ezzel összefüggésben a Kúria, hogy a felülvizsgálati eljárás során olyan új jogszabálysértés nem jelölhető meg, amelyre a fél korábban nem hivatkozott és emiatt a jogerős ítélet arra megállapítást nem tartalmazhatott. A Kúria ezért nem vizsgálhatta a Kormányrendelet 11. § (3) bekezdésére vonatkozó hivatkozást, mert ezen jogszabályhely megsértése a felperes kereseti érveléséből még tartalmilag sem azonosítható.

[17]	A Kúria rámutat, hogy a megosztás helyét és irányát megállapító határozatot az Fkbt. 12/G. § (2) bekezdése alapján hirdetményi úton kellett az érintettekkel közölni, amely a jogszabályi előírásnak megfelelően megtörtént, ennek folytán a határozat jogerőre emelkedett és végrehajthatóvá vált. E határozatban az ingatlanügyi hatóság meghatározta a megosztás kiindulási helyét és irányát, figyelemmel a művelhetőségi és a megközelíthetőségi szempontokra, valamint a kialakult helyszíni használatra. Az előző kérdéseket jogerősen eldöntő korábbi határozat jogszerűsége utóbb már nem tehető vitássá, csak az eljárás jogszerűsége vizsgálható, az anyagi jogszabályok szerinti felülvizsgálat kizárt. A Kúria hangsúlyozza, hogy a jelen perben támadott határozat a megosztás kiindulási helyét és irányát már jogerősen rögzítő határozat szerint az önálló ingatlanok kialakításáról, és az azokra vonatkozó eredeti jogcím bejegyzéséről (visszajegyzéséről) szól, így érdemben az erre vonatkozó anyagi jogi jogszabályok voltak vizsgálhatók. 

[18]	A fentiek előrebocsátását követően a Kúria megállapította, hogy a felperes a felülvizsgálati kérelmében alaptalanul hívta fel a Kormányrendelet 1. § (4) bekezdésének c) pontját, mert e rendelkezés a 2016. december 2. napjától hatályos szabályokat tartalmazza arra vonatkozóan, hogy a Kormányrendelet alkalmazásában kit kell kérelmezőnek tekinteni. A perbeli megosztási eljárás a felek által nem vitatottan 2015. október 1. napján indult (eljárás megindításáról szóló értesítés kelte), így a kérelmezők személyének megállapítása tekintetében a 2016. december 2. napjától hatályos rendelkezés nem volt alkalmazandó, e jogszabályhely megsértését egyébiránt a felperes az elsőfokú bírósági eljárásban szintén nem állította. A Kormányrendelet felperes által hivatkozott 1. § (2) bekezdése az osztatlan közös tulajdon megszüntetésére vonatkozó kérelmekkel érintett földrészletekről a járási hivatal által kötelezően közzé teendő tájékoztató tartalmát szabályozza. E jogszabályhely e) pontja a kérelemmel érintett földrészletek esetében a kérelmezők, és nem valamennyi tulajdonostárs tájékoztatására vonatkozóan tartalmaz előírást arról, hogy az érintettek hol és mikor tekinthetnek be az ügy irataiba. 

[19]	A Kúria rögzíti, hogy az eljárás megindításakor hatályos, a jelen perben alkalmazandó Kormányrendelet 1. § (4) bekezdése szerint a Kormányrendelet alkalmazásában kérelmezőnek az Fkbt. 12/F. § (1) bekezdésében meghatározott határidőn belül kérelmet benyújtó tulajdonostársat kell tekinteni. Ha a Kormányrendelet hatálybalépésének időpontjáig, vagy azt követően a kérelmező tulajdoni hányada más személyre került átruházásra vagy átszállásra, a megosztási eljárásban az ingatlan-nyilvántartás szerinti tulajdonost kell kérelmezőnek tekinteni. A Kúria megállapította, hogy a felperes jogelődje 2015. augusztus 11. napján hunyt el, a felperes tulajdoni hányadának ingatlan-nyilvántartási bejegyzésére - szerződéses öröklés jogcímen - 2016. május 13. napján került sor. A felperes ipso iure öröklési elvre (régi Ptk. 673. § (2); új Ptk. 7:1. §) való hivatkozásának a jelen perben azért nem volt jogi jelentősége, mert az Fkbt. 12/F. § (1) bekezdésében meghatározott kérelmet benyújtó négy magánszemély között a felperes jogelődje nem szerepelt. A jogelőd (örökhagyó) nem minősült kérelmezőnek, ezért a Kormányrendelet fent idézett rendelkezése alapján - az öröklés folytán - a felperest sem lehetett kérelmezőnek tekinteni, azaz a Kormányrendelet 1. § (2) bekezdése szerinti tájékoztatót a felperesnek nem kellett megküldeni.

[20]	A felperes a felülvizsgálati kérelmében is kifogásolta, hogy a megosztás folytán olyan területekre került a tulajdonjoga visszajegyzésre, melyekre mezőgazdasági támogatást nem igényelhet. A Kúria megállapította, hogy a felperes sem az elsőfokú peres eljárásban, sem a felülvizsgálati eljárásban nem jelölt meg olyan jogszabályhelyet, melyből következően a megosztás során figyelembe kellene venni az adott földterület jövőbeni mezőgazdasági támogathatóságának feltételeit, igényelhetőségét. Ezzel szemben a megosztást a Kormányrendelet 12. § (1) bekezdése alapján a megosztás helyét és idejét rögzítő jogerős és végrehajtható határozat alapján, a tulajdoni hányadoknak megfelelő aranykorona értékek figyelembevételével kellett elvégezni. 

[21]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság a régi Pp. 3. § (3) bekezdését a keresettel érintett, és így a felperes által vitatott körben nem sértette meg. A felperes a perben nem hivatkozott olyan releváns, és így bizonyítandó tényre, mellyel összefüggésben a régi Pp. 3. § (3) bekezdésének megsértése felmerülhetett volna. A felperes hatósági jogszabály-értelmezéstől eltérő jogértelmezésének, továbbá egy már jogerős határozat utólagos vitathatóságának megítélése jogkérdés. A felperes olyan, a jelen ügy elbírálását érintő tényállítást nem tett, amely bizonyításra szorult volna, ekképpen nem volt olyan ítéleti megállapítás sem, amely a bizonyítatlanság következtében esett volna a felperes terhére. 

[22]	A fentiek alapján a Kúria megállapította, hogy a jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben hivatkozott jogszabályokat nem sérti, ezért azt - a fentiek alapján a felperes tulajdonszerzésére vonatkozó indokolás kiegészítésével - a régi Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.

	A döntés elvi tartalma

[23]	A felülvizsgálati eljárásban az elsőfokú bírósági eljárásban nem hivatkozott új jogszabálysértés nem jelölhető meg, ezért annak érdemi elbírálására nincs lehetőség.

Záró rész

[24]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.

[25]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztett elő, ezért a felülvizsgálati eljárásban érvényesíthető költsége nem merült fel.

[26]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket és a pártfogó ügyvéd munkadíját a felperes személyes költségmentességére tekintettel a 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13. § (1) bekezdése és 14. §-a értelmében az állam viseli. A pártfogó ügyvédi díj viselésének arányáról a Kúria a régi Pp. 270. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó régi Pp. 87. § (2) bekezdése alapján rendelkezett. 

[27]	Az ítélet elleni felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

Budapest, 2019. október 1.

Dr. Patyi András s.k. a tanács elnöke, Dr. Varga Eszter s.k. előadó bíró, Dr. Dobó Viola s.k. bíró