A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 		Kfv.III.37.901/2018/9.

A tanács tagjai: . Kovács András a tanács elnöke
		. Mudráné dr. Láng Erzsébet előadó bíró
		. Fekete Ildikó bíró
	
A felperes: 			(...)
	
A felperes képviselője: ándó és Társa Ügyvédi Iroda 
				
Az alperes: 			Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
				
Az alperes képviselője: 	(...) jogtanácsos
	
A per tárgya: 	közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.K.33.656/2017/6.
Rendelkező rész 
A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.K.33.656/2017/6. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a Kúria a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 50.000 (ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Az egyiptomi állampolgárságú felperes 2015 novemberében érkezett az Európai Unió területére. Egyéb célú tartózkodási engedély meghosszabbítása iránti kérelmét jogerősen elutasították, mert nem iratkozott be az általa hivatkozott tanfolyamra, ezzel kapcsolatos okiratot hiánypótlási felhívásra sem tudott csatolni. A felperes a jogerős elutasítás ellenére nem távozott az országból, hanem 2017. július 3. napján tartózkodási kártya kiállítása iránti kérelmet nyújtott be a Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatóságán (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) a magyar állampolgárságú (...)vel 2017. május 12. napján kötött házasságára hivatkozással. A tartózkodási kártya ügyében született 106-TK-36893/8/2017. számú jogerős elutasító döntést a felperes keresettel támadta, azt azonban az elsőfokú bíróság 2018. április 4. napján kelt 2.K.30.437/2018/4. számú ítéletével elutasította. Az ítélet indokolása szerint a felperes iratellenesen állította, hogy az alperes ismeretlen személy nyilatkozata alapján, egyetlen helyszíni ellenőrzés és a bérelt (...) szám alatti ingatlan tulajdonosának meghallgatása nélkül hozta meg határozatát. Valójában mind az (...) címen, mind a 141. számon történt ellenőrzés, melynek során L.G. és H.S. tulajdonosokat meghallgatták. Az alperes továbbá nem kizárólag a helyszíni ellenőrzés tapasztalataira, hanem a felperes és házastársa nyilatkozataira, az azok közötti lényeges ellentmondásokra alapította döntését, és nem volt okszerűtlen felperes terhére értékelni egyebek mellett azt, hogy a házastársa nem tudta a pontos nevét és az idegenrendészeti főbb előzményeit. Több esemény vonatkozásában a felperes és házastársa ellentétesen nyilatkoztak. Az ügy érdemét részben sem érinti, hogy egyes - így a megismerkedés idejére vagy a lánykérés - időpontjára kétségtelenül egybehangzó nyilatkozatok álltak rendelkezésre. A felperes házasságkötése a tartózkodási jog elnyerése érdekében történt.
[2]	A tartózkodási kártya iránti kérelem beadására tekintettel az elsőfokú hatóság a szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi I. törvény (a továbbiakban: Szmtv.) 47/B. §-a és az Szmtv. 33. § alapján felülvizsgálta a korábbi kiutasító döntést, és 2017. szeptember 6. napján kelt 106-1-54862/15/2017-TK számú határozatával a hatóság a kiutasítást fenntartotta, utalva a tartózkodási kártya ügyben folytatott vizsgálat során tartott helyszíni ellenőrzés adataira, valamint az azonos napon tartott személyes meghallgatáson tett nyilatkozatokra. Mindezek alapján ebben a jelen ügy tárgyát képező  eljárásban is arra a következtetésre jutott, hogy a felperes magyar állampolgárral való házasságkötése a tartózkodási jogosultság érdekében történt. 
[3]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes 2017. november 6. napján kelt 106-Ké-37053/1/2017. számú határozatával az elsőfokú döntést helybenhagyta. Maga is hivatkozott a helyszíni ellenőrzés és meghallgatásokon tett nyilatkozatokra, melyek alapján rögzítette, hogy a felperes és házastársa is egyezően nyilatkoztak arról, hogy nem költöztek össze meghallgatásuk napjáig, és a számukra feltett kérdésekben sok esetben eltérően nyilatkoztak, ami nem igazolja a felek közötti családi életközösség valódiságát. A házasságkötésre jogerős kiutasítás hatálya alatt került sor, a felperes élettársa nem tudta a férje teljes nevét, a felperes nem tudta, hogy a házastársának kiskorú gyermeke óvodába jár, továbbá eltérően nyilatkoztak a házasságkötésük során megjelentek számáról és a meghallgatásukat megelőző hétvége programjáról is. 
[4]	Az alperes rögzítette, hogy a jogorvoslati eljárásban megállapításra került, hogy az egyiptomi állampolgár egyéni körülményeiben a kiutasítás elrendelése óta nem állt be olyan lényegi változás, amely alapján a külföldivel szemben elrendelt idegenrendészeti kiutasítás fenntartása a család egységének aránytalan sérelmével járna. Az Szmtv. 33. §-a vizsgálata körében hivatkozott alperes a külföldi állampolgár 2017. augusztus 1-jei személyes nyilatkozatára, amikor ügyintézői kérdésre akként nyilatkozott, hogy tudomása van az útlevelében elhelyezett kiutasító bélyegzőről, és arról, hogy 2017. július 7-ig el kellett volna hagynia Magyarország területét, azonban szándékosan nem tett lépéseket annak érdekében, hogy a Magyarország elhagyására kötelező közigazgatási döntéseknek és bíróság által hozott ítéletben foglaltaknak eleget tegyen. 
[5]	Megállapítható tehát, hogy az egyiptomi állampolgár magyarországi tartózkodása során minden lehetséges eszközt felhasznált annak érdekében, hogy Magyarországon maradhasson a vele szemben elrendelt jogerős és végrehajtható kiutasítás ellenére. Az Szmtv. 33. § vizsgálata körében megállapítható, hogy a külföldi folyamatos és tudatos jogsértő, közrendet sértő magatartásával szemben arányos joghátrány a menekültügyi kiutasítás, valamint a beutazási és tartózkodási tilalom fenntartása. A jogorvoslati eljárásban megállapítást nyert a felperes egyéni körülményeit vizsgálva, hogy Egyiptomban él a családja, és a családra tekintettel nem jár aránytalan érdeksérelemmel a vele szemben elrendelt kiutasítás fenntartása, mivel a külföldi hazatérése esetén családi kapcsolatokkal rendelkezik.
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[6]	A felperes keresetében az alperes határozatának hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárásra kötelezését kérte. Hivatkozott arra, hogy a hatóság az alapul fekvő tartózkodási kártya eljárásban nem tett eleget a tényállás-tisztázási kötelezettségnek. Az alperes a jelen eljárásban egy korábbi eljárásban lefolytatott bizonyításra támaszkodott, ezért az alperesi határozat is jogszabálysértő. A határozat továbbá jogszabálysértő azért is, mert azelőtt hozták meg, mielőtt a tartózkodási kártya ügyben megszületett volna a másodfokú döntés.
[7]	Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte, álláspontja szerint nem volt megállapítható, hogy szoros érzelmi, gazdasági alapon kötöttek volna házasságot a felperes és házastársa, a hatóság jogszerűen használta fel a tartózkodási kártya eljárásban keletkezett bizonyítékokat. Ugyanúgy kellett vizsgálni tehát jelen ügyben is az érdekházasság kérdését, mint abban az ügyben.
Az elsőfokú ítélet
[8]	Az elsőfokú bíróság a keresetet elutasította. Kifejtette, hogy a felperes eljárási jogszabálysértésként a tényállás-feltárási, bizonyítási, mérlegelési, indokolási kötelezettség megszegését hozta fel, és az emiatt megalapozatlan határozat meghozatalát, valamint  hivatkozott anyagi jogi jogszabályok megsértésére is. Idézte a bíróság a Ket. 7. §-át, 50. § (1)-(6) bekezdését, az Szmtv. 14. § (2) bekezdését, a 47/B. §-át, és a Pp. 339/B. §-át,
[9]	Mindezekre tekintettel kifejtette, hogy az érdekházasság a hétköznapi fogalmak szerint is egy olyan, csak papíron létező kapcsolatot jelent, amelyet meghatározott célból létesítenek szoros érzelmi, gazdasági, lelki, fizikai kapcsolat nélkül. A mérlegelési tevékenység elvégzéséhez segítséget nyújthat az Európai Bizottság közleménye (a továbbiakban: Közlemény) az Európai Parlamentnek és Tanácsnak, az unió polgárainak és családtagjainak, a tagállamok területén történő szabad mozgáshoz és tartózkodáshoz való jogáról szóló 2004/38/EK irányelv jobb átültetéséhez, és alkalmazásához. E közlemény útmutatókat tartalmaz a visszaélés és csalás esetére, és részletezi az érdekházassággal kapcsolatos álláspontot. Az irányelv alkalmazásában az érdekházasságot a szabad mozgás vagy tartózkodás - az illető számára más módon nem elérhető - jogának megszerzésére irányuló egyetlen célból kötött házasságként definiálja. Nem foghatott helyt a felperes azon érvelése, mely szerint a tartózkodási kártya iránti kérelem elbírálása során született jegyzőkönyveket és egyéb okiratokat ne lehetett volna bizonyítékként felhasználni. Mindkét eljárás célja ugyanis az, hogy a felperes és házastársa családi együttélésének körülményeit feltárja, továbbá a Ket. 7. § szerinti költségtakarékossági elvnek is az felel meg, ha a hatóság nem folytat le azonos céllal két különböző bizonyítást, teljes mértékben megegyező körülmények vizsgálata érdekében. Az Szmtv. 47/B. § alapján folytatandó eljárás alig 20 napos határidejére tekintettel se lenne célszerű teljes mértékben önálló bizonyítási eljárást lefolytatni. 
[10]	A bíróság a tartózkodási kártya iránti kérelmet elutasító 2.K.30.437/2018/4. számú ítélettel egyezően azt állapította meg, hogy a hatóság a Ket. tényállás tisztázására vonatkozó kötelezettségének eleget tett, és a házastársak, valamint egyéb személyek nyilatkozatai alapján megalapozottan állapította meg, hogy a felperes által kötött házasság valódi célja a felperes Magyarországon való tartózkodási jogának megalapozása volt. A felperes és felesége nyilatkozataiban éles eltérések mutatkoztak több kérdésben. A felperes által a megismerkedést követő 6. napon házasság céljából beszerzett okirat is azt támasztja alá, hogy a felperes célja a vele szemben elrendelt kiutasítás elkerülésére irányult. A felperes alap nélkül állította, hogy túlnyomó részben egyező állításokat tett feleségével. A bíróság tehát arra az álláspontra jutott, hogy a felperes és házastársa családi közösségkénti együttélését és a köztük fennálló szoros érzelmi, gazdasági, lelki, fizikai kapcsolatot nem támasztják alá erős bizonyítékok.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[11]	A jogerős ítélettel szemben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Kérte egyfelől a bíróság ítéletének hatályon kívül helyezését, és helyette a jogszabályoknak megfelelő új határozat hozatalát a kereseti kérelemnek helyt adást, másodsorban pedig a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, és az alperes új eljárás lefolytatására kötelezését. Álláspontja szerint a támadott elsőfokú bírósági ítélet és a határozat jogszabálysértő, mivel bíróság egyező álláspontra helyezkedett abban, hogy az Szmtv. 47/B. § és a 33. § alapján a kiutasítás továbbra is fenntartható. A bíróság jogszerűtlenül utasította el a keresetet és hagyta helyben az alperes határozatát. A bíróság érdemben nem is foglalkozott a kereseti kérelemben foglaltakkal. A felperes véleménye szerint az alperes nem tett eleget a Ket. 50. § (1) és (6) bekezdésben foglalt tényállás-tisztázási kötelezettségének. Nem tett meg mindent annak érdekében, hogy a bérbeadót érdemben meg tudja hallgatni, tartalmilag hiányos határozatot hozott, nem lehetett beazonosítani a hatóság által meghallgatott személyt.  Ahhoz szélesebb körű bizonyítás kellett volna, hogy felperes és felesége között fennálló életközösséggel kapcsolatban bármilyen megállapítást tehessen. 
[12]	Vitatja felperes, hogy ne állna fenn közte és a felesége között életközösség. Álláspontja szerint az alperesi határozat sérti a Ket. 72. § (1) bekezdését is, amely nem tartalmazza a tényállás alapjául elfogadott bizonyítékokat az indokolás körében. Kifejtette, hogy álláspontja szerint a releváns kérdésekre többnyire egyező válaszokat adtak ő és a felesége, csak minimális apróbb eltérések voltak. Az eljárás során az alperes megsértette a Ket. 1. § (2) bekezdésben foglalt alapelvet. 
[13]	A nőtlenséget igazoló dokumentum beszerzésére vonatkozó 6 nap nem releváns, erre azért került sor, mert az Egyiptomi Nagykövetségnek elhúzódó közigazgatási ügyintézése feltételezhető volt, ezért időben be kívánta szerezni egy esetlege későbbi házassághoz szükséges dokumentumot. 
[14]	Végezetül hivatkozott a felperes arra, hogy szerinte a meghozott alperesi határozat semmis, ugyanis a főigazgató nevében és megbízásából az idegenrendészeti igazgató helyett nem lehet tudni (mert nincs feltüntetve), hogy ki járt el. Ez sérti a Ket. 19. § (3) bekezdésében foglaltakat, e körben utalt a Kúria Kfv.I.35.084/2017/12. számú ítéletére a felperes. Álláspontja szerint alperesnek nem volt hatásköre a határozat meghozatalára, ugyanis kiadmányozási jogát nem jogszerűen engedte át. Tekintettel arra, hogy a bíróság az eddigiek során nem észlelte hivatalból a semmisségi okot, ezért a felperes felülvizsgálati kérelemben kíván arra hivatkozni. 
[15]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte, mindenben osztotta az elsőfokú bíróság indokait, álláspontja szerint is a határozata megfelelt a Ket. 7. §, 50. § (1) és (6) bekezdésének, az Szmtv. 14. § (2) bekezdésének, 47/B. §-ának, a Pp. 339/B. §-ának. Megjegyezte, hogy ez utóbbin alapuló eljárások során a hatóság a kiutasítás, valamint beutazási és tartózkodási tilalom felülvizsgálata során a felek közötti tényleges családi kapcsolat fennállását is vizsgálja, és az érdeksérelem mértékének vizsgálata során azt köteles mérlegelni, hogy a felperes családi életében Magyarország és az Európai Unió területének elhagyásával milyen törés keletkezne, ez a család egységének aránytalan sérelmével járna-e. Alperes álláspontja szerint a közigazgatási eljárásban felhasznált bizonyítási eszközök nem támasztották alá, hogy a felek között tényleges családi életközösség valósul meg, tekintettel arra, hogy a felek nyilatkozatai között kifejezetten nagyfokú ellentmondás mutatkozik. E körben iratellenes nyilatkozatokat tett a felperes. 
[16]	A hatóság bizonyítási eljárást nem kell, hogy lefolytasson, mivel a szükséges bizonyítékok a rendelkezésre álltak, azt követően, hogy a felperes és házastársa a tartózkodási kártya kiállítása iránti kérelemére indult eljárásban meghallgatásra került, minden olyan tényt, körülményt a hatóság rendelkezésére bocsátottak, amelyek alátámaszthatták, hogy a felperes személyes körülményeiben a kiutasítás elrendelését követően olyan jelentős változás állt be, amely indokolttá teszi a kutasítás törlését. 
A Kúria döntése és jogi indokai
[17]	A Pp. 275. § (1)-(2) bekezdése alapján felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs. A Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján a felülvizsgálati kérelem keretei között dönt. A felülvizsgálat tárgya az elsőfokú jogerős ítélet jogszerűségének megítélése. 
[18]	Az Szmtv. 33. §-a értelmében az e törvény hatálya alá tartozó személyek beutazásához és tartózkodáshoz való joga az arányosság elvének betartásával és az érintettnek kizárólag olyan személyes magatartása alapján korlátozható, amely valódi, közvetlen, és súlyos veszélyt jelent a közrendre, a közbiztonságra, a nemzetbiztonságra vagy a közegészségügyre. 
[19]	A 47/B. § értelmében a külföldiek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2001. évi XXXIX. törvény, valamint a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény alapján harmadik országbeli állampolgárokkal szemben elrendelt idegenrendészeti kiutasításokat és a kiutasító határozatok alapján a Schengeni információs rendszerben elhelyezett, beutazási és tartózkodási tilalmat elrendelő figyelmeztető jelzéseket (a továbbiakban: figyelmeztető jelzés) a harmadik országbeli családtag kiutasítása végrehajtása előtt, vagy a tartózkodási jogot igazoló okmány kiállítása iránti eljárásban - a 33. §-ban foglaltakra is figyelemmel - felül kell vizsgálni. Ha a kiutasítás és a beutazási és tartózkodási tilalom, valamint a figyelmeztető jelzés fenntartása aránytalan érdeksérelemmel jár, az idegenrendészeti kiutasítás elrendeléséről hozott határozatot az eljáró hatóság törli. 
[20]	Az Szmtv. végrehajtásáról szóló 113/2007. (V.24.) Korm. rendelet 51/A. § (1) bekezdés szerint amennyiben a harmadik országbeli állampolgár családtaggal szemben korábban beutazási és tartózkodási tilalom került elrendelésre és tartózkodásra jogosító okmány kiállítása iránti kérelmet terjeszt elő, a regionális igazgatóság a kérelem előterjesztéséről soron kívül értesíti az idegenrendészeti kiutasítást elrendelő idegenrendészeti hatóságot a törvény 47/B. §-ában meghatározott felülvizsgálat lefolytatása érdekében.
[21]	Az 51/A. § (4) bekezdés szerint a törvény 47/B. §-ában meghatározott aránytalan érdeksérelem különösen akkor áll fenn, ha az idegenrendészeti kiutasítás fenntartása a kiskorú gyermek mindenek felett álló érdekét vagy a család egységét sérti.
[22]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú jogerős ítélet, valamint az alperes határozata a fentiekben ismertetett tényállás és a hivatkozott jogszabályokra tekintettel nem jogszabálysértő. Azokat a felperes által hivatkozott joghelyeket, így a Ket. 7. §-át, 50. § (1), (6) bekezdését, az Szmtv. 14. § (2) bekezdését és a 47/B. §-át, valamint a Ket. 19. § (3) bekezdését nem sérti a meghozott ítélet, illetve a felülvizsgált alperesi határozat. Megállapítható a per iratai alapján, hogy jelen eljárás a Korm. rendelet 51/A. § szerint kezdeményezett és a 47/B. § szerint lefolytatott felülvizsgálat volt, amelyben azt vizsgálta a hatóság, hogy a korábbi kiutasító határozat alapjául szolgáló tényállásban nem következett-e be változás. 
[23]	A tartózkodási kártya kiadása iránti eljárásban lefolytatott széles körű bizonyítási eljárás nyomán feltárt tényállás jelen ügy vonatkozásában is releváns. Jogerős bírósági ítélet mondta ki, hogy alappal nem bocsátott ki tartózkodási kártyát a felperes számára a hatóság, és a megállapított tények, körülmények irányadóak voltak a kiutasítás felülvizsgálata iránti eljárásban is. Tehát jogerős bírósági ítélet állapította meg, hogy a felperes érdekházasságot kötött, melynek célja a magyarországi tartózkodás lehetőségének biztosítása volt, márpedig ilyen körülmények között fel sem merülhet a családi kapcsolatokkal összefüggésben aránytalan érdeksérelem. 
[24]	Teljes mértékben osztotta e körben a Kúria az alperes álláspontját, és azt helyesen fogadta el döntése alapjául az elsőfokú bíróság is, mely szerint a rendelkezésre álló adatok nem támasztották alá, hogy a felperes személyi körülményeiben olyan jelentős változás történt volna, ami indokolttá tenné a kiutasítás törlését. A hatóság azt állapította meg, hogy a házastársak közötti tényleges családi életközösség nem valósult meg, a házasságkötés jogi formalitásán túl sem érzelmi, sem gazdasági életközösséget nem vállaltak egymással, és ezen körülmény döntő hatással bírt az arányosság vizsgálata során, hiszen egy ténylegesen meg nem valósuló családi életközösség a felperes Magyarországról történő távozásával nem szenvedhet aránytalan károkat.
[25]	Végezetül a semmisséggel összefüggésben a Kúria utal a kiadmányozás jogszerűtlensége kapcsán hozott Kfv.III.37.539/2017/6. számú ítéletére, amelyben úgy foglalt állást, hogy az olvashatatlan aláírás körében, ha a határozatból nem állapítható meg, hogy azt ki írta alá, az ugyan lényeges eljárási jogszabálysértésként vizsgálható lehet, de nem jelent hatáskör hiányában való döntést. Mivel pedig nem hatáskör hiányában hozott döntésről van szó, ezért ezen az alapon nem tekinthető a határozat semmisnek, így a lényeges eljárási szabályszegést hivatalból nem lehetett a felülvizsgálati eljárásban figyelembe venni. A Kúria a Kfv.III.37.539/2017/6. számú ítéletében foglaltakat jelen ügyben is irányadónak tekinti. 
A döntés elvi tartalma
[26]	Jogerős kiutasító határozat utóbb történő felülvizsgálata esetén a körülményekben beállt változásokat kell értékelni. A kiutasítás fenntartása jogszerű a bizonyítottan a tartózkodási jog megszerzését célzó érdekházasság kötése esetén, ugyanis a családi kapcsolat kiutasítás miatti érdeksérelme nem merül fel.
Záró rész
[27]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése alapján tárgyaláson bírálta el.
[28]	A Kúria az alperes felülvizsgálati eljárásban felmerült perköltsége megfizetésére a Pp. 78. § (1) bekezdése alapján a felperest kötelezte. 
[29]	A felperes köteles megfizetni az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 50. § (1) bekezdésére tekintettel a költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapján a le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket.
[30]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

Budapest, 2018. december 11.

Dr. Kovács András s.k. a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró, 
Dr. Fekete Ildikó s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:

tisztviselő