A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e

Az ügy száma: Kfv.IV.37.869/2019/5.

A tanács tagjai: Dr. Balogh Zsolt a tanács elnöke, Dr. Kiss Árpád Lajos előadó bíró,
		    Dr. Dobó Viola bíró

I.r. felperes: I.rendű felperes neve 
		
II.r. felperes: I.rendű felperes nevené 

Felperesek képviselője: Dr. Hajba Csabaegyéni ügyvéd 
			  
Alperes: alperes neve 

Alperes képviselője: Kozma Ügyvédi Iroda, eljáró ügyvéd: Dr. Kozma György 

A per tárgya: útépítési hozzájárulás megfizetésére kötelezés tárgyában hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: I. és II.r. felperes

Felülvizsgálni kért jogerős határozat: Veszprémi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 103.K.27.248/2019/10. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria 

- 	a Veszprémi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 103.K.27.248/2019/10. számú ítéletét hatályon kívül helyezi és az alperes T/6-27/2019. és a T/6-28/2019. számú határozatait megsemmisíti;

- kötelezi az alperest, hogy fizessen meg a felpereseknek együttesen 15 napon belül 40.000 (negyvenezer) forint perköltséget;

- 	megállapítja, hogy a perrel felmerült 30.000 (harmincezer) forint kereseti, valamint a 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli. 

Ezen ítélet ellen nincs helye további felülvizsgálatnak.

Indokolás

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	Az alperes 2015. december 23-án jogerőre emelkedett építési engedély alapján megvalósította a F., M. utca-K. utca szilárd burkolattal való ellátását, majd a 2019. január 18. napján kelt T/6-27/2019. számú határozatával az I.r. felperest, a T/6-28/2019. számú határozatával a II.r. felperest, mint a F. .../6 hrsz.-ú ingatlan ˝-˝ arányú tulajdonosait személyenként 178.935,- Ft útépítési hozzájárulás megfizetésére kötelezte a F., M. utca építése miatt. 
[2]	A lényegében azonos tartalmú határozatok szerint az önkormányzat képviselő-testülete a 2018. november 12-i ülésen a 113/2018. (XI.12.) sz. Kp. határozattal elvi döntést (a továbbiakban: elvi döntés) hozott arról, hogy az eredményes műszaki átadás-átvételi eljárás lezárását követően az út építésének költségét részben az érintett ingatlanok tulajdonosaira kívánja áthárítani. A határozatok megállapították továbbá, hogy Felsőörs Község Önkormányzatának Képviselő-testülete az I.r. felperest a 132/2018. (12.13.) sz. Kp. határozatával, a II.r. felperest a 133/2018. (12.13.) sz. Kp. határozatával az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) 28. § (2) bekezdés alapján, mint a F. .../6 hrsz.-ú ingatlan ˝-˝ arányú tulajdonosait személyenként 178.935,- Ft útépítési hozzájárulás megfizetésére kötelezte szintén a F., M.utca  építése miatt.
[3]	Az alperes határozatainak jogalapját szintén az Étv. 28. § (2) bekezdése képezte.

A kereseti kérelem és az alperesi ellenkérelem

[4]	A felperesek az alperes határozataival szemben keresetet terjesztettek elő vitatva az útépítési hozzájárulás áthárításának jogalapját. Kifejtették, hogy az útépítéssel kapcsolatban nem érintettek, mivel a lakóházas ingatlanukat, mint összközműves belterületi ingatlant vásárolták 2017-ben, melynek házszámozása a csatolt tulajdoni lap tanúsága szerint is F., A. út 24., az természetben az A-t V-mel összekötő főút mentén helyezkedik el, azonban - mivel saroktelek - annak déli oldalán, a K. utca felől van a kapubejárata. Hivatkoztak arra is, hogy az alperesi határozatokon az ügy tárgyaként a M. utcai útépítés került megjelölésre, azonban az ingatlanuk a M. utcával nem is határos.
[5]	A felperesek szerint az Étv. 28. § (1) bekezdése és a Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (a továbbiakban: Mötv.) 1. § (1) bekezdés 2. pontja értelmében a belterületi utak építése az önkormányzat kötelező feladata. Hangsúlyozták, hogy az ingatlan annak megvásárlásakor már rendelkezett közúti kapcsolattal, illetve használatbavételi engedéllyel, ezért ők a jelen alperesi beruházással nem érintettek. Ezzel szemben érintettek a M. utcai, eddig be nem építhető telkek tulajdonosai, akiknek ezáltal vált beépíthetővé az ingatlanuk. Ezért rájuk nézve lehet jogos és indokolt az útépítési hozzájárulás kivetése. 
[6]	A keresetükben hivatkoztak arra, hogy az alperes korábban a F., M. utca szilárd burkolattal történő megvalósítása érdekében a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (a továbbiakban: Kkt.) 31. § alkalmazásával együttműködést kezdeményezett az érintett ingatlanok tulajdonosaival, amely azonban meghiúsult, mivel a jogszabály által megkívánt 2/3-os támogatás nem jött létre. Ezt követően döntött úgy az alperes, hogy saját beruházásban végzi el a M. utca felújítását, majd az Étv. 28. § (2) bekezdése alapján arról, hogy annak költségét részben az érintett ingatlanok tulajdonosaira hárítja. Erre azonban a felperesek szerint nem lett volna lehetősége, mivel ilyen általános felhatalmazást kizárólag a Kkt. tartalmaz, míg az Étv. alapján erre csak az újonnan beépítésre szánt területek vonatkozásában lett volna lehetőség. Az alperesi határozatokat utólag az sem teszi jogszerűvé, hogy az alperes a keresetlevélről tudomást szerezve az ingatlanuk mellé kihelyezte a M.utca táblát. Ettől még felperesek nem váltak érintetté az útépítésben, mivel ingatlanuk sem újonnan kialakításra váró, sem rehabilitációs területnek nem tekinthető. 
[7]	Az alperes a határozataiban foglaltakat fenntartva a keresetek elutasítását kérte. Az álláspontja szerint az útépítés kapcsán a felperesek érintettsége megállapítható, hiszen az építési engedéllyel és az építéssel érintett területről történik a felperesi ingatlan megközelítése. Kifejtette, hogy az önkormányzat képviselő-testülete az elvi döntéssel jogszerűen határozott az útépítés költségeinek részbeni áthárításáról, a felperesek által hivatkozott Étv. 28. § (1) bekezdése és a Mötv. 13. § (1) bekezdés 2. pontja pedig nem értelmezhető úgy, hogy a belterületi utak kiépítése kizárólag kötelező önkormányzati feladat lenne, az nem zárja ki a költségeknek az érintett ingatlantulajdonosokra részben vagy egészben történő áthárítását.
A jogerős ítélet 
[8]	A Veszprémi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 103.K.27.248/2019/10. számú ítéletével a felperesek kereseteit elutasította, és őket perköltség megfizetésére kötelezte. Megállapította, hogy a 9/2005. (III.31.) AB határozatban (a továbbiakban: AB határozat) az Alkotmánybíróság már megadta az Étv. 28. § (1)-(2) bekezdések helyes értelmezését, amely szerint az Étv. 28. § (1) bekezdése arra kötelezi a települési önkormányzatokat, hogy a helyi építési szabályzat a területre előírt kiszolgáló utakat és közműveket az újonnan beépítésre szánt, illetve a rehabilitációra kijelölt területeken legkésőbb az általuk kiszolgált építmények használatba vételéig meg kell valósítaniuk. Ehhez képest az Étv. 28. § (2) bekezdése önmagában is megálló, általános rendelkezést tartalmaz mindazon esetekre, amikor az önkormányzat létesíti a helyi közutat, illetőleg közművet. A (2) bekezdésben nincs olyan visszautalás, hogy a költségek részben vagy egészben történő áthárítására csak az (1) bekezdésben meghatározott (vagyis a helyi építési szabályzatban előírt, továbbá a rehabilitációra kijelölt) területen megvalósuló út- és közműépítés esetén lenne lehetőség. Az Étv. 28. § (2) bekezdése tehát általános felhatalmazást ad arra, ha a helyi közutat, illetőleg közművet a települési önkormányzat létesíti, annak költségét részben vagy egészben az érintett ingatlanok tulajdonosaira háríthatja.
[9]	Az elsőfokú bíróság megállapította továbbá, hogy a felperesek az ingatlanukra kizárólag az alperes által létesített úton, a K. utca felől tudnak bejutni, mert az A. útról - amellyel az ingatlanuk szintén közvetlenül határos - nincs kapubejárójuk, onnan nem tudják megközelíteni az ingatlanukat. Mindez pedig megteremti annak ténybeli alapját, hogy felperesek ingatlanát az út használatában közvetlenül érintettnek lehessen tekinteni. A felperesek kizárólag akkor mentesülhettek volna az útépítési hozzájárulás megfizetésének kötelezettsége alól, ha a perbeli utat - azaz a Király utcát - nem használnák, mégpedig azon okból kifolyólag, hogy rendelkeznek az A. útra nyíló kapubejáróval, illetve az ingatlanukat az A. útról tudják megközelíteni.
[10]	Az elsőfokú bíróság a felperesek Kkt. 31. §-ára való hivatkozásával kapcsolatban kifejtette, hogy az egy egészen más eljáráson alapuló és más jogalapon álló költségáthárítási mód, amely szerint az útépítési együttműködés formáját a résztvevők maguk határozzák meg azzal, hogy amennyiben az együttműködésben az érdekeltek több mint kétharmada részt vesz, úgy az abban részt nem vevő, de a közút használatában érdekelt személyeket, az ott meghatározottak szerint útépítési érdekeltségi hozzájárulás megfizetésére lehet kötelezni. A perbeli esetben az érintettek együttműködése a kétharmados többség hiányában nem jött létre, azonban ennek nem volt jelentősége, mivel a pernek nem az volt a tárgya, hogy adott esetben helye lehetett volna-e a Kkt. szerinti megoldásnak, hanem hogy az Étv. 28. § (2) bekezdése alapján történő kötelezés jogszerű volt-e az alperes részéről.
Felülvizsgálati kérelem
[11]	A jogerős ítélettel szemben a felperesek terjesztettek elő felülvizsgálati kérelmet, hangsúlyozva, hogy az ügy tárgya egy meglévő út korszerűsítése és nem új út létesítése volt. Utaltak arra, hogy az Étv. szövegének megváltozása miatt az AB határozat jelen ügyben nem alkalmazható, továbbá fizetési kötelezettséget előírni kizárólag törvényben, vagy törvényi felhatalmazás alapján önkormányzati rendeletben lehet, így az alperesnek nem volt hatásköre a keresettel támadott határozatok meghozatalára. Hivatkoztak továbbá arra, hogy az Étv.-ben foglalt kiszolgáló út fogalmának az ingatlanukkal határos út nem feleltethető meg. Egyebekben fenntartották a keresetben elfoglalt álláspontjukat.
[12]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte, fenntartva határozatokban kifejtetteket és azt, hogy a felperesek érintettsége az ügyben megállapítható. Másrészt az útépítési hozzájárulás önkormányzati határozattal való megállapításának alkotmányossága és a kiszolgáló fogalmával kapcsolatos felperesi érvelés figyelmen kívül hagyását kérte a közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (a továbbiakban: Kp.) 117. § (3) bekezdése alapján.
A Kúria döntése és jogi indokai
[13]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint megalapozott:
[14]	A Kúria a Kp. 115. § (2) bekezdése alapján alkalmazandó 108. § (1) bekezdése szerint a jogerős ítéletet csak a felülvizsgálati kérelem, a csatlakozó felülvizsgálati kérelem és a felülvizsgálati ellenkérelem keretei között vizsgálhatja felül. A Kp. 120. § (5) bekezdése szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a jogerős határozat meghozatalakor rendelkezésre álló iratok és bizonyítékok alapján dönt.
[15]	A Kp. 117. §  (3) bekezdése értelmében a felülvizsgálati kérelemben nem lehet hivatkozni új jogalapra és olyan új tényre, körülményre, amely nem volt sem az elsőfokú, sem a másodfokú eljárás tárgya, azonban a Kp. 85. § (3) bekezdése szerint a bíróság hivatalból veszi figyelembe a vitatott közigazgatási cselekmény semmisségi vagy törvényben meghatározott más érvénytelenségi okát, illetve az olyan lényeges alaki hiányosságot, amely miatt a közigazgatási cselekményt nem létezőnek kell tekinteni, a közigazgatási cselekménynek az ügyben nem alkalmazandó jogszabályi rendelkezésre alapítását, illetve a törvényben meghatározott egyéb tényt vagy körülményt. Mindezért a határozat semmisségét a Kúriának a felülvizsgálati eljárásában akkor is vizsgálnia kell, ha arra a felek az eljárásban egyáltalán nem hivatkoztak.
[16]	A felperesek kereseteivel támadott alperesi határozatok jogalapját az Étv. 28. § (2) bekezdése képezte, amely szerint ha a kiszolgáló utat, illetőleg közművet a települési önkormányzat megvalósította, annak költségét részben vagy egészben az érintett ingatlanok tulajdonosaira átháríthatja. A hozzájárulás mértékéről és a megfizetés módjáról a települési önkormányzat képviselő-testülete hatósági határozatban dönt.
[17]	A nem vitatott tényállás szerint az alperesi önkormányzat képviselő-testülete a 2018. november 12-i ülésen a 113/2018. (XI.12.) sz. Kp. határozattal elvi döntést hozott arról, hogy az eredményes műszaki átadás-átvételi eljárás lezárását követően az út építésének költségét részben az érintett ingatlanok tulajdonosaira kívánja áthárítani. Ezt követően - a támadott határozatok szerint - a képviselő-testület az I.r. felperest a 132/2018. (12.13.) sz. Kp. határozatával, a II.r. felperest a 133/2018. (12.13.) sz. Kp. határozatával az Étv. 28. § (2) bekezdés alapján útépítési hozzájárulás megfizetésére kötelezte. 
[18]	A Kúria ezzel kapcsolatban megjegyzi, hogy a per iratanyagában sem a 132/2018. (12.13.), sem a 133/2018. (12.13.) sz. Kp. határozat nem lelhető fel, továbbá a védirat mellékleteként csatolt jegyzőkönyvi kivonat szerint 2018. december 13. napján - tehát nem 2018. november 12. napján - született a 113/2018. (XI.12.) sz. Kp. határozat. Másrészt a keresettel támadott határozatokat nem a képviselő-testület hozta 2019. január 18-án, hanem a polgármester, arra hivatkozva, hogy a képviselő-testület a 132/2018. (12.13.) és a 133/2018. (12.13.) sz. Kp. határozatával kötelezte a felpereseket útépítési hozzájárulás fizetésére.
[19]	A Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi CLXXXIX. törvény (a továbbiakban: Mötv.) 41. § (3) bekezdése értelmében önkormányzati döntést a képviselő-testület, a helyi népszavazás, a képviselő-testület felhatalmazása alapján a képviselő-testület bizottsága, a részönkormányzat testülete, a társulása, a polgármester, továbbá a jegyző hozhat. A (4) bekezdés értelmében továbbá a képviselő-testület - a Mötv.-ben meghatározott kivételekkel - hatásköreit a polgármesterre, a bizottságára, a részönkormányzat testületére, a jegyzőre, a társulására ruházhatja át. 
[20]	Az sem a támadott határozatokból, sem a peres iratokból nem volt megállapítható, hogy az alperes milyen eljárási rendben hozta a határozatát. A határozat fejrésze szerint azt a polgármester hozta, azonban sem a támadott határozatokból, sem a peres iratokból nem volt megállapítható, hogy átruházott hatáskörben járt volna el. A hatáskörét az Étv. 28. § (2) bekezdésére alapította, amely azonban a hatáskör gyakorlását nem számára, hanem kifejezetten a képviselő-testület számára biztosítja, azonban a határozatokat kétséget kizáróan nem az hozta meg. 
[21]	Utal arra a felülvizsgálati bíróság, hogy a képviselő-testület működését a Mötv. a 43-55. §-okban részletesen szabályozza, így többek között meghatározva azt is, hogy az ülésről jegyzőkönyvet kell készíteni, a meghozott döntéseket abban fel kell tüntetni. Az iratokból és a nem vitatott tényállásból az volt megállapítható azonban, hogy a támadott határozatok nem ilyen módon születtek.
[22]	Az általános közigazgatási rendtartásról szóló 2016. évi CL. törvény (a továbbiakban: Ákr.) 123. § (1) bekezdés a) pontja szerint semmis a döntés ha az ügy nem tartozik az eljáró hatóság hatáskörébe. Figyelemmel azonban arra, hogy a támadott közigazgatási határozatokat nem a hatáskörrel rendelkező képviselő-testület hozta, így azok semmisek voltak, így a Kp. 92. § (1) bekezdés a) pontja alapján azokat meg kellett semmisíteni. A Kúria a hatáskörrel nem rendelkező alperest új eljárásra nem kötelezte.
[23]	Megjegyzendő, hogy az Étv. 28. § (2) bekezdése alapján biztosított hatáskörben a képviselő-testület eljárhat. A megsemmisített határozatok szerint a képviselő-testület ebben a hatáskörében el is járt, azonban erre irányuló kereset hiányában a bíróság a 132/2018. (12.13.) és a 133/2018. (12.13.) sz. Kp. határozatok tartalmát, jogszerűségét nem vizsgálhatta. Amennyiben azonban ezek a határozatok tartalmazzák a felperesek Étv. 28. § (2) bekezdése szerinti kötelezését, úgy azokat a felperesek részére a megfelelő jogorvoslati tájékoztatás mellett a felperesekkel a Kp. 85. § (1) bekezdése értelmében közölni kellett, akik a jogorvoslatra ezen kézbesítés időpontjához képest jogosultak.
[24]	A Kúria utal arra, hogy az Étv. 28. § (2) bekezdése szerinti képviselő-testületi hatáskör átruházása esetén (mely hatáskör-átruházás a Mötv. 142/A. § (1) bekezdése alapján csak önkormányzati rendeletben történhet) az átruházott hatáskörben hozott - polgármesteri - határozattal szemben a Mötv. 142/A. § (2) bekezdése szerint fellebbezésnek van helye. Ebben az esetben a képviselő-testület jár el másodfokon. A hatáskör átruházásának hiányában nincs helye fellebbezésnek a képviselő-testület döntésével szemben. A képviselő-testület határozatával szemben mindkét esetben közigazgatási per kezdeményezhető.
A döntés elvi tartalma
[25]	Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény 28. § (2) bekezdés alapján útépítési hozzájárulás megfizetésére kötelezés tárgyában a képviselő-testület rendelkezik hatáskörrel.
Záró rész
[26]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Kp. 115. § (2) bekezdése és a 107. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
[27]	A Kúria a felperesek részére megállapított perköltség mértékét a Kp. 35. § alapján alkalmazandó polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Pp.) 81. § alapján az előterjesztett költségjegyzék alapján állapította meg és annak megfizetésére a pervesztes alperest a Pp. 83. § (1) bekezdése alapján kötelezte.
[28]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 45/A. § (1) bekezdése 39. § (3) bekezdés d) pontja és 50. § (1) bekezdése szerinti felmerült, az Itv. 62. § (1) bekezdés h) pont alapján feljegyzett eljárási illetéket, az alperest az 5. § (1) bekezdés c) pontja alapján megillető személyes illetékmentességre tekintettel az állam viseli.
[29]	A további felülvizsgálatot a Kp. 116. § d) pontja zárja ki.

, 2020. január 14.

Dr. Balogh Zsolt s.k. a tanács elnöke, Dr. Kiss Árpád Lajos s.k. előadó bíró, Dr. Dobó Viola s.k. bíró