A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.866/2017/4.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Mudráné Dr. Láng Erzsébet előadó bíró, Dr. Gyurán Ildikó bíró
	
A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. ... Ügyvédi Iroda
	
Az alperes: Komárom-Esztergom Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság

Az alperes képviselője: Dr. ... jogtanácsos

A per tárgya: veszélyes áru szállítása ügyében hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 11.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. június14-én kelt 3.K.27.043/2017/10. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 3.K.27.073/2017/10. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 10.000.- (tízezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
A felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A Komárom-Esztergom Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság Esztergomi Katasztrófavédelmi Kirendeltsége, mint elsőfokú hatóság munkatársai 2015. március 18-án a 10. számú főút ... Kft. előtti szakaszán ellenőrzést tartottak a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (a továbbiakban: Kkt.) 20. § által meghatározott jogkörben, a veszélyes áruk közúti szállításának ellenőrzésére vonatkozó egységes eljárásról szóló 1/2002. (I.11.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Rendelet 1.) alapján. 
[2]	Az ellenőrzés során vizsgálat alá vonták a felperes tulajdonában és üzemeltetésében lévő ... Opel Vivaro tipusú járművet, melynek vezetője a felperes munkavállalója ... volt. Az ellenőrzésről készült jegyzőkönyv szerint a jármű veszélyes árut szállított, melynek szállítására engedélye nem volt. A járművezető ezzel kapcsolatos oktatási bizonyítványt nem tudott bemutatni a helyszínen, a veszélyes anyag rögzítés nélkül került elhelyezésre a járműben, továbbá jóváhagyás nélküli, nem minősített csomagoló eszközök is voltak a járművön, a szállított anyagnak nem volt megfelelő a jelölése. A veszélyes árú szállítója megsértette a Veszélyes Áruk Nemzetközi Közúti Szállításáról szóló Európai Megállapodás (a továbbiakban: ADR) „A” és „B” Melléklete kihirdetéséről, valamint a belföldi alkalmazásának egyes kérdéseiről szóló 2013. évi CX. törvény, valamint a Veszélyes Áruk Nemzetközi Közúti Szállításáról szóló Európai Megállapodás  „A” és „B” Mellékletének belföldi alkalmazásáról szóló 61/2013. (X.17.) NFM rendelet (a továbbiakban: Rendelet 2.) előírásait, és ezen túlmenően nem volt tűzoltó készülék sem a járműben. 
[3]	A háromszor megismételt elsőfokú eljárás eredményeképpen az elsőfokú hatóság  határozatával Csolnok  Község Önkormányzatát 2.200.000.- forint bírsággal sújtotta veszélyes áru körúti szállítására vonatkozó rendelkezések megsértése miatt. Egyben a ... Bt.-t (a továbbiakban: Bt.) ugyancsak ezen jogszabályok megsértésére tekintettel 450.000.- forint bírsággal sújtotta. 
[4]	A felperes fellebbezése nyomán eljárt alperes 36100/415-8/2016. számú 2016. április 21-én kelt határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Indokolása szerint a felperes tekinthető a hulladék birtokosának, ő egyben a csomagoló, a feladó, a berakó, szállító és fuvarozó is, az ADR szabálya szerint így felelősség terheli. A Bt.-vel szemben pedig azért került bírság kiszabásra, mert feladónak és csomagolónak kell tekinteni az ADR szabályok alapján.
	A kereseti kérelem
[5]	A felperes keresetében kérte az alperes határozatának hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárásra kötelezését. Kifejtette, hogy a veszélyes anyag tulajdonképpen a Bt. tevékenységéből származott. A felperes szóbeli megállapodás alapján, szívességből szállította el azokat a helyszínről. A környezetet nem károsította, nem veszélyeztette, ettől függetlenül maximális bírságot szabott ki vele szemben a hatóság. Álláspontja szerint a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 50. §-ban foglalt tényállás-tisztázási kötelezettség sérült.

	Az elsőfokú ítélet

[6]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével a keresetet elutasította. Utalt arra, hogy jelen eljárás megindításakor hatályban lévő, az ADR veszélyes áruk közúti szállításokra vonatkozó rendelkezései ellenőrzése céljából tartotta az ellenőrzést az elsőfokú hatóság 2015. március 18-án. Az ellenőrzés a Kkt. 20. § és a Rendelet 1. felhatalmazása alapján történt. Egyértelműen bizonyított, hogy az ellenőrzés alá vont perbeli jármű a felperes tulajdona és az üzemeltetésében áll, a járművet pedig a felperes alkalmazásában álló járművezető vezette.
[7]	Jelen eljárásra irányadó, a hulladékokról szóló 2012. évi CLXXXV. törvény (a továbbiakban: Ht.) 2. § (1) bekezdés 24) pontja kimondja, hogy e törvény alkalmazásában hulladék birtokos a hulladéktermelő, továbbá bármely jogalany, akinek vagy amelynek a hulladék a birtokában van. A veszélyes hulladék birtokosának a felperest kellett tekinteni, hiszen a veszélyes anyagot a felperes járművében találta a hatóság.
[8]	Az ellenőrzésről készült jegyzőkönyvben tett megállapítások, mint közokirat bizonyítják az abban foglaltakat. A veszélyes hulladék szállításán túl megállapítást nyert, hogy hiányzott az ADR 1.3. pontban foglalt oktatási bizonyítvány. A veszélyes anyag rögzítés nélkül került elhelyezésre a gépjárművön. A csomagolóeszközökön az ADR jelölés hiányzott és az ADR szerinti jóváhagyás nélküli csomagolóeszközök voltak elhelyezve, valamint ugyancsak az ADR-t sértő módon a tűzoltó készülék sem állt rendelkezésre.
[9]	A közúti árufuvarozáshoz, személyszállításhoz és a közúti közlekedéshez kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, valamint bírságolással összefüggő hatósági feladatokról szóló 156/2009. (VIII.29.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Rendelet 3.) taxatíve sorolja fel az egyes cselekmények után járó bírság összegét, nem tól-ig rendszerben, hanem meghatározott összegben. Mindezekre tekintettel a felelősségi körök nevesítése után egyrészt a felperessel szemben, másrészt a Bt.-vel szemben is bírság került kiszabásra. A felperes esetében a besorolás az ADR 1.4.2.2. pontja alapján fuvarozó, szállító, valamint az 1.4.3.1. pont alapján berakó, míg a Bt. besorolás az ADR 1.4.2.1. pontja alkalmazásával feladóként szerepel.
[10]	Hivatkozott még a bíróság a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 3. § (3) bekezdésére, 164. § (1) bekezdésére, valamint 195. § (1), (2) és (7) bekezdéseire rögzítve, hogy mit kellett volna a felperesnek bizonyítani ahhoz, hogy megállapítható legyen, hogy az alperesi határozat valamely jogszabályi rendelkezést megsértette.
[11]	A bíróság a felperesi bizonyítási indítványnak arra nézve helyt adott, hogy részbizonyítás keretében tanúként meghallgatta a Bt. vezetőjét Dr. ..., aki egyben a település háziorvosa is. Aki tanúvallomásában úgy nyilatkozott, hogy a felperes a jelzett napon egészségnapot tartott gyógyszerész cégek kezdeményezésére. Azok az anyagok, amelyet az ellenőrzés során az elsőfokú hatóság a járműben megtalált az egészségnap keretében keletkezett hulladékok voltak, mely nem a Bt.-hez kapcsolódott, illetőleg nem a birtokában lévő anyagok voltak. Magának a háziorvosi praxisnak külön szerződése van a hulladék megsemmisítő céggel a veszélyes hulladékok megsemmisítésére, a Bt.-nek a felperessel nem volt szerződéses megállapodása. Az udvaron lévő kommunális hulladék a szállításkor ugyancsak a felperes tulajdonában lévő járműre került elhelyezésre, amint a felperes által működtetett védőnői szolgálat által keletkezett hulladékok is.
[12]	A bíróság a döntésénél figyelembe vette ezen tanúvallomásban foglaltakat is, valamint a tűzoltó készülékkel kapcsolatban utalt a Rendelet 1. 2. számú melléklet II. fejezet 3) pontjának II. kockázati csoportjába tartozó mulasztásra, azaz, hogy a járművön nem volt az előírt működőképes tűzoltó készülék. Rámutatott, hogy nem találta indokát a Pp. 336/A. § (2) bekezdés alkalmazásának, miután az alperes a Ket. 50. §-ának eleget téve kellő mértékben feltárta a tényállást, ezért a bíróság azon felperesi indítványt, hogy az alperes bizonyítsa az állításait, elutasította.
[13]	Megállapította, hogy a bírság szankció is helyesen került alkalmazásra felperessel szemben.  A hulladék birtokosának a felperest jogszerűen tekintette a hatóság, ennek ellenkezőjét ő az eljárás során bizonyítani nem tudta.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[14]	A jogerős ítélettel szemben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Kérte az ítélet hatályon kívül helyezését, az ügyben eljárt bíróság új eljárásra, új határozat hozatalára utasítását. Eljárási jogszabálysértésként megjelölte, hogy a bíróság olyan tárgyaláson hozta meg a döntését, amelyen a felperesnek nem volt módja részt venni, mert annak időpontjáról téves kiküldés következtében nem volt tudomása. Ezáltal a távollétében meghallgatott tanúhoz nem volt módja kérdéseket intézni a kialakult helyzet tisztázására, mellyel a bíróság megsértette a Pp. 8. § (1) bekezdését. Sérelmezte e körben továbbá a felperes azt is, hogy a tárgyalás előtt 3. szám alatt csatolt bizonyítási indítványt nyújtott be, amelyben kérdések tisztázását várta az alperestől, azonban ezzel a bíróság egyértelműen nem foglalkozott, és ennek indokát sem adta. Ily módon a Pp. 3. § (4) bekezdés előírásait sértette meg.
[15]	Anyagi jogi jogszabályok körében pedig előadta, az alperesnek bizonyítani kellett volna, hogy a két fél közötti kapcsolat a határozatban jelzett módon valósult meg. A közreműködői kategóriák meghatározása is életszerűtlen, hiszen a felperes, mint megrendelő nem felelhetett a Bt. szakmai ismereteiért és hulladék kezelési tevékenységéért. Tisztázatlan maradt, hogy a felperes milyen jogszabályi alapon felelhetett volna a Bt. ellenérték fejében végzett szolgáltatásáért.
[16]	Az eljáró bíróság a tényállást nem kellő körültekintéssel vizsgálta és megsértette a Pp. 336/A. §-ban foglaltakat. Figyelmen kívül maradt a Rendelet 2. belföldi alkalmazásával kapcsolatos előírása. A felperes csupán szívességből tette lehetővé, hogy a gépjárműve és az állományában lévő sofőr a Bt. részére teljesítsen feladatot. A Bt. volt az, aki nem gondoskodott a szükséges adminisztrációról. Tévesen került értékelésre, hogy a felperes udvarán kinek a hulladékát tárolták. Ténykérdés, hogy nem kommunális hulladék volt, hanem 7 darab festékes vödör, amit maga a Bt. vezetője hozott a községháza udvarára és azokban nem specifikált kórházi hulladék volt. A tényállással ellentétes bírói megállapítás sérti a Pp. 3. §-át.
[17]	A felperes az eljárásban többször is csatolt iratanyagokat, így 2016. február 8. és március 11-én, amelyek figyelembe vételre nem kerültek. Elképzelhető, hogy el sem jutottak a bíróságra és amelyeknek jelentősége van a tényállás megállapítása szempontjából. Arra mutattak ugyanis rá, hogy a hulladék a Bt. tevékenysége következtében keletkezett, amely egyébként minimális mértékű volt.
[18]	Végezetül kifogásolta a bírság megállapítását is. A felperes szerint az sérti a  hulladékgazdálkodási bírság mértékéről, valamint kiszabásának és megállapításának módjáról szóló 271/2001. (XII.21.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Rendelet 4.) előírásait. A 3. § (2) bekezdés a) pont alapján csak visszafordíthatatlan környezetkárosítás esetén lehet a legmagasabb bírságot kiszabni, márpedig ténykérdés, hogy semmiféle környezetkárosítás nem történt. E mellett a hulladék csekély súlya messze nem indokolja a maximális bírság kiszabását sem. 
A Kúria döntése és jogi indokai
[19]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[20]	A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdése szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye. A Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során, a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A felülvizsgálat tárgya az elsőfokú jogerős ítélet jogszerűségének megítélése.
[21]	A Rendelet 3. 6.§ c) pontja értelmében a Kkt. 20. § (1) bekezdés e) pontjához kapcsolódóan - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik - az 5. számú mellékletben meghatározott összegű bírságot köteles fizetni az, aki a Rendelet 1.-ben meghatározott a veszélyes áruk, anyagok, hulladékok szállítására (fuvarozására), valamint a közúti járműre és annak személyzetére, az áru feladójára, átmeneti tárolójára, a csomagolóra, a berakóra, a töltőre, a címzettre és a veszélyes áru szállítási biztonsági tanácsadó kinevezésére és képesítésére vonatkozó rendelkezést megsérti.
[22]	A Ht. 2. § (1) bekezdés 24) pontja szerint e törvény alkalmazásában hulladék birtokos: a hulladék termelő, továbbá bármely jogalany, akinek vagy amelynek a hulladék a birtokában van. 
[23]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben foglalt okból nem jogszabálysértő.
[24]	Az elsőfokú bíróság a releváns körben a tényállást megfelelően rögzítette és az abból levont következtetése, mely szerint az alperesi határozat nem jogszabálysértő, helytálló volt. A Kúria az ítélet indokolásával egyetért, annak ismétlése nélkül csupán a felülvizsgálati kérelemben foglaltakra tekintettel az alábbiakra mutat rá:
[25]	 A felperes elsőként eljárási jogszabálysértésre hivatkozott. Egyrészt arra, hogy a 2017. június 14-i tárgyaláson a bíróság érdekkörében felmerül adminisztratív ok miatt nem tudott részt venni, miáltal a tanúhoz nem tudott kérdéseket intézni. Nézete szerint ez a Pp. 8. § (1) bekezdését sértette. Ehhez képest ugyanakkor a per iratai mutatják, hogy a 2017. május 23-án tartott tárgyalásról készített 8. számú írásbeli jegyzőkönyv új tárgyalási határnapul valóban 2017. július 14-e (szerda) 13 órát tartalmazta, azonban a 2017. május 23-i tárgyaláson mind az alperes, mind a felperes jogi képviselője jelen volt. A jelenlévőket a bíró 2017. június 14. (szerda) 13 órára kitűzött tárgyalásra szóban megidézte, a tanút pedig írásban. A tárgyalás anyaga hangkazettára került rögzítésre, ahonnan visszahallgatható a tárgyaláson elhangzott időpont. A 2017. június 14. szerdai napra esett, míg a július 14-e péntekre. A felperesnek tehát - , amint arra az alperes is okszerűen utalt - egyeztetnie kellett volna a bírósággal az időponttal kapcsolatban a jóhiszemű joggyakorlás következményeinek megfelelően.
[26]	A Kúria rögzíti, hogy a felek jelenlétében szóban kihirdetett időpont a jegyzőkönyvben elírásra került, amit azonban a felperesnek valóban elvárhatóan észlelnie kellett volna, és jelezni a bíróság felé. Ha a szóbeli kihirdetés és az írásbeli jegyzőkönyv eltérését a felperes még sem észlelte, nem vette észre, hogy elírás történhetett, és e miatt „mulasztotta el” a tárgyalást, melyről csak később szerzett tudomást, akkor pedig ezt kellett volna jeleznie a bíróság felé, akár adott esetben egy igazolási kérelem előterjesztésével. Ekkor maga az elsőfokú bíróság vizsgálhatta volna a perrendi szabályok szerint (Pp. 106.-109. §) a mulasztás körülményeit. A felperes a felülvizsgálati kérelmében nem említette, hogy élt volna ezzel a lehetőséggel, csak már a rendkívüli jogorvoslat során hivatkozott a határnap téves rögzítésére, mint eljárási jogszabálysértésre.
[27]	Egyetért a Kúria az alperessel, mely szerint a szóbeli idézés a felek jelenlétében a helyes időpontra, szabályszerűen és igazolhatóan megtörtént. A 10. számú jegyzőkönyvből láthatóan pedig a felperes a tárgyalás megtartását a távollétében is kérte. A bíróság eleget tett eljárási kötelezettségének, a vázolt körülményekre figyelemmel a jegyzőkönyvi elírás ellenére sem állapítható meg az ügy érdemére kiható súlyos eljárási jogszabálysértés.
[28]	Ugyancsak eljárási jogszabálysértésként a Pp. 3. § (4) bekezdését érintően kifogásolta felperes, hogy a bíróság úgymond nem foglalkozott azon felperesi bizonyítási indítvánnyal, melyet a tárgyalás előtt 3. sorszám alatt csatolt és „amelyben lényeges kérdések tisztázását várta” az alperestől.
[29]	Ezzel összefüggésben a Kúria rögzíti, hogy az elsőfokú bíróság az ítéletében indokát adta (6. oldal harmadik-ötödik bekezdések), hogy a bizonyítási indítványt miért nem tartotta indokoltnak, a Pp. 336/A. § (2) bekezdését pedig alkalmazhatónak. Rögzítette, hogy a Ket. 50. § szerinti tényállás felderítési kötelezettségnek az alperes eleget tett. Az alperes a hulladék birtokosának a jogszabályi rendelkezés mentén joggal tekintette felperest, ami megalapozta a szankciót. Ennek ellenkezőjét a perben már a felperesnek kellett volna bizonyítania.
[30]	A felperes az anyagi jogi kérdések között a felülvizsgálati kérelmében továbbra is vitatta a felelőssége fennállását. Nézete szerint a történtek a Bt. tevékenységével kapcsolatosak, az ő felelősségi körét érinti. A Kúria e körben rámutat, hogy a hatóság három megismételt eljárás során nagyon részletesen feltárta a tényállást, ennek összefoglalását és a felelősségi kör „kiosztását” az alperesi határozat 18. oldala részletesen tartalmazza, melyet megalapozottan fogadott el döntése alapjául a bíróság is, szem előtt tartva az ADR ítéletben felhívott pontjait.
[31]	Végezetül utal a Kúria arra, hogy a bírság összegének megállapítása a felperes által felhozott okból nem volt jogsértő. Helyesen utalt rá az alperes, hogy a felperes figyelmen kívül hagyta azt a tényt, hogy a Rendelet 4. 2. § (1) és (2) bekezdése alapján hulladékgazdálkodási bírság kiszabására az illetékes környezetvédelmi hatóság, valamint a települési önkormányzat jegyzője jogosult, nem pedig a veszélyes áru szállításának ellenőrzésére jogosult hatóság.
[32]	A közúti árufuvarozáshoz, személyszállításhoz és a közúti közlekedéshez kapcsolódó egyes rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, valamint a bírságolással összefüggő hatósági feladatokról a Rendelet 3. 5. számú melléklete rendelkezik, amely egyértelműen és taxatíve felsorolja, hogy a jogalkotó mely mulasztás kapcsán, mekkora bírságtétel kiszabásával rendeli büntetni az érintett cselekményt. Mérlegelési jogkör gyakorlására a fix bírságtételek meghatározása miatt nincs lehetőség. Ezzel az állásponttal a Kúria is egyetért, hangsúlyozva, hogy a felperes nem a jelen ügyben releváns jogalapra hivatkozással vitatta a bírság összegét.
[33]	Fentiekre tekintettel a Kúria az érdemben helyes jogerős ítéletet a Pp. 275. § (3) bekezdés alapulvételével hatályában fenntartotta.
A döntés elvi tartalma
[34]	Veszélyes hulladék szabálytalan közúti szállítása esetén a veszélyes hulladék birtokosa közúti közlekedéshez kapcsolódó bírsággal sújtható.
Záró rész
[35]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alkalmazásával tárgyaláson kívül bírálta el.
[36]	A felülvizsgálati eljárásban felmerült alperesi perköltség megfizetésére a Kúria a felperest a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Pp.78. § (1) bekezdése szerint kötelezte.
[37]	A felülvizsgálati eljárási illetéket az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 5. § (1) bekezdés b) pontja és a költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM. rendelet 14.  §-a alapulvételével az állam viseli.
[38]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2018. április 11.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró, Dr. Gyurán Ildikó s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő