A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.848/2017/5.
A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng  Erzsébet előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró
	
A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. ... ügyvéd
	
Az alperes: alperes neve(alperes címe)

Az alperes képviselője: Dr. ... jogtanácsos
	
A per tárgya: földműves-nyilvántartásba vétel ügyében hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 6.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. április 5-én kelt 4.K.27.380/2016/5.
Rendelkező rész 
A Kúria a Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.380/2016/5. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 30.000.- (harmincezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 70.000.- (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes, mint mezőgazdasági termelőszervezet 2014. augusztus 25-én a Mezőkovácsházi Járási Hivatal Járási Földhivatalához (utóbb 2015. április 1-től Mezőkovácsházi Járási Hivatal, és a továbbiakban: elsőfokú hatóság) kérelmet nyújtott be, melyben három mezőgazdasági üzemközponttal - 1. Kiskassa, ... hrsz., 2. Battonya, ... és ... hrsz., valamint 3. Kisjakabfalva, ... hrsz. alatt felvett ingatlanokra - kérte a nyilvántartásba vételét. 
[2]	Az elsőfokú hatóság - bírósági eljárást követően lefolytatott új eljárásban meghozott - 2016. augusztus 21-én kelt határozatával a kérelmet arra hivatkozással utasította el, hogy jogszabály több mezőgazdasági üzemközpont, illetve egy mezőgazdasági üzemközpontként több ingatlan bejegyzését nem teszi lehetővé.
[3]	A felperes fellebbezése nyomán eljárt alperes 2016. szeptember 9-én kelt 510.006-2/2016. számú határozatában az elsőfokú határozatot helybenhagyta. A döntését a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény (a továbbiakban: Fftv.) 5. § 21) pontjára, az Fftv.-vel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (a továbbiakban: Fétv.) 100. § (1) és (3) bekezdéseire, a földművesekről, a mezőgazdasági termelőszervezetekről, valamint a mezőgazdasági üzemközpontokról vezetett nyilvántartás részletes szabályairól szóló 38/2014. (II.24.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Fr.) 4. § (1) bekezdésére, és 2. számú melléklet 6) pontjára, az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (a továbbiakban: Inytv.) 11. § (1) bekezdésére, az Inytv. végrehajtásáról szóló 109/1999. (XII.29.) FVM rendelet (a továbbiakban: Inytv. Vhr.) 2. § g) pontjára, az önálló ingatlanok helyrajzi számozásáról és az alrészletek megjelöléséről szóló 44/2006. (VI.13.) FVM rendelet (a továbbiakban: FVM rendelet) 2. § (1) bekezdésére hivatkozással hozta meg. 
[4]	Kifejtette, hogy a mezőgazdasági üzemközpont helyét az érintett ingatlan pontos megjelölése határozza meg, azaz az ingatlan helye szerinti település, annak fekvése és helyrajzi száma. Az Fr. 2. számú melléklete rögzíti a mezőgazdasági termelőszervezet bejegyzés iráni kérelmének adattartalmát, amely a fentiekben előadott jogszabályi értelmezéssel összhangban a mezőgazdasági üzemközpont vonatkozásában egy ingatlan megjelölését teszi lehetővé az érintett ingatlan helyrajzi számának feltüntetésével. Az adott település (fekvése szerinti) helyrajzi száma egy ingatlant jelöl, amire egy mezőgazdasági üzemközpont jegyezhető be.  Téves továbbá az az ügyféli következtetés, hogy a battonyai ... és ... helyrajzi számú ingatlanok egy földrészletnek minősülnek, hiszen a jogszabályok szerint az adott település szerinti helyrajzi szám egy önálló ingatlant jelöl, tehát a battonyai földrészletek két különálló ingatlannak minősülnek, függetlenül attól, hogy felperes tevékenysége szempontjából azokat egy egységként kezeli, továbbá az ingatlanok különböző időpontokban is kerültek felperes tulajdonába, mint önálló ingatlanok.
[5]	Az alperes szerint a földműves/mezőgazdasági termelőszervezet nyilvántartásba vétel iránti kérelmében egy hrsz.-on nyilvántartott önálló ingatlant kérhet mezőgazdasági üzemközpontként bejegyezni a földműves nyilvántartásba függetlenül attól, hogy esetleg több olyan ingatlannal rendelkezik, amelyeket - az Fftv.-ben meghatározott fogalomból kiindulva - mezőgazdasági üzemközpontként használ. Mivel a felperes több mezőgazdasági üzemközpontot kért több ingatlan megjelölésével bejegyezni, a kérelmet jogszerűen utasította el az elsőfokú hatóság.
	A kereseti kérelem
[6]	A határozattal szemben felperes keresetet terjesztett elő, amelyben az alperes határozatának megváltoztatását kérte oly módon, hogy a bíróság kötelezze az elsőfokú hatóságot a felperes mezőgazdasági termelőszervezetként való nyilvántartásba vételére, a kérelmében foglaltak szerint, négy ingatlant érintő három mezőgazdasági üzemközponttal. Érvelése szerint a releváns jogszabályok közül egyik sem zárja ki vagy tiltja, hogy egy mezőgazdasági termelőszervezetnek/földművesnek több nyilvántartásba vett mezőgazdasági üzemközpontja legyen. Az egymástól több száz kilométerre folytatott mezőgazdasági tevékenységet egy központból nem is lehet irányítani, továbbá a felperesi társaságnak létérdeke, hogy mindhárom helyen mezőgazdasági üzemközponthoz kapcsolódó előhaszonbérleti joggal rendelkezzen. Téves az alperes azon megállapítása is, hogy mezőgazdasági üzemközpontként csak egy helyrajzi számot lehet bejegyeztetni, mert az Fftv. nem helyrajzi számot határoz meg, hanem ingatlant vagy tanyát. A battonyai ingatlanok ennek megfelelnek, egy földrészletnek minősülnek.

	Az elsőfokú ítélet

[7]	Az elsőfokú bíróság a keresetet elutasította. Rögzítette, hogy a per központi kérdése az volt, hogy egy földműves/mezőgazdasági termelőszervezet hány mezőgazdasági üzemközponttal vehető nyilvántartásba. Hivatkozott az ítélet is az Fftv. 5. § 21) pontjában foglalt fogalom meghatározásra, az Fétv. 100. § (1) bekezdésére, az Fétv. 100. § (3) bekezdés c) pontjára, annak ca), cb) és cc) alpontjaira, az Fr. 4. § (1) bekezdésére, az Fr. 2. számú melléklet I. pontjára, az FVM rendelet 2. § (1) bekezdésére, az Inytv. 11. § (1) bekezdés a), b) és c) pontjára és kifejtette, hogy e jogszabályok egyike sem határozza meg expressis verbis, hogy a mezőgazdasági termelőszervezetnek hány mezőgazdasági üzemközpontja lehet, ellenben a vonatkozó jogszabályok mindegyike - amikor mezőgazdasági üzemközpontot említ - következetesen egyes számot használ, ami arra utal, hogy üzemközpontként nem lehet tetszőleges számú ingatlant megjelölni.
[8]	Valóban nincs tiltó rendelkezés, de a jogintézmény rendeltetésére figyelemmel a jogalkotó célja a mezőgazdasági üzemközpont létesítésével az volt, hogy a földműveseket és mezőgazdasági termelőszervezeteket helyhez kösse. E cél egyértelműen kitűnik az Fftv. 42. § (5) bekezdésében az újonnan alapított mezőgazdasági termelőszervezetekre vonatkozó szabályozásból, ami a földhasználati jogosultság megszerzésének további feltételeként írja elő, hogy a megszerzéstől számított egy éven belül kötelezettséget kell vállalni mezőgazdasági üzemközpont létesítésére. Az üzemközpont létesítését azonban a jogalkotó nem bárhol engedi, hanem csak a föld helye szerinti településen. A mezőgazdasági üzemközpont létesítésének és bejelentésének ugyanis az Fftv. 45. § (1) és 46. § (1) bekezdésben foglalt rendelkezések alapján gyakorolt előhaszonbérleti jogosultság tekintetében van kiemelt jelentősége. 
[9]	A „központ” szó a szavak általánosan elfogadott jelentése alapján egyetlen olyan helyet jelent, amely csak egy ingatlanban valósulhat meg. A mezőgazdasági termelőszervezet bejegyzés iránti kérelmének adattartalma is - a fenti jogértelmezéssel összhangban - az üzemközpont adataként egy önálló ingatlan megjelölését teszi lehetővé az érintett ingatlan fekvése és helyrajzi száma feltüntetésével.
[10]	Az a felperesi érvelés sem helytálló, hogy több mezőgazdasági üzemközpont bejelentésének hiányában a társaság működésképtelenné válik előhaszonbérleti jogosultság hiányában. A felperest ugyanis földhasználati jog az Fftv. 40. § (1) bekezdése értelmében azokon a településeken is megilleti, ahol bejelentett üzemközponttal nem rendelkezik, de előhaszonbérleti jogot a jogalkotó csak azon a településen kívánt biztosítani bármely termelőszervezetnek, ahonnan az irányítja és szervezi a termelő tevékenységét. Az a felperesi hivatkozás, hogy három különböző mezőgazdasági tevékenységet irányít, nem fogadható el, mivel a felperes által megjelölt tevékenységek mindegyike a bor előállítási célú szőlőtermesztéshez kapcsolódik, annak egyes részfeladataként értelmezhető. Több irányítási hely létrehozása felperes vonatkozásában alapvetően gazdasági jellegű célokat szolgálna, hiszen tevékenysége az általa  kiválasztott bármelyik üzemközpontból irányítható. Tetszőleges számú üzemközpont létesítésével lehetőség nyílna az előhaszonbérleti jog gyakorlására az ország egész területén. A felperesi jogértelmezés ezért nem felel meg az Fftv. preambulumában megfogalmazott azon célkitűzésnek, hogy a mezőgazdaságban a közepes méretű agrárüzemek terjedjenek el, valamint a kis gazdaságok stabil működése és további fejlődésük biztosított legyen.
[11]	Végezetül kifejtette a bíróság, hogy az alperes jogszerűen állapította meg, mely szerint az üzemközpontot két különböző helyrajzi számú ingatlanra nem lehet bejegyezni, tehát ez a jogértelmezés felel meg az Inytv. Vhr. és az FVM rendelet hivatkozott rendelkezéseinek. Miután a felperes felhívás ellenére nem módosította nyilvántartásba vétel iránti kérelmét, az alperes jogszabálysértés nélkül utasította el annak teljesítését.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[12]	A jogerős ítélettel szemben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Kérte a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, mindkét fokú közigazgatási határozatra kiterjedően és az elsőfokú hatóság arra kötelezését, hogy a felperest, mint mezőgazdasági termelőszervezetet a benyújtott kérelmének megfelelően három mezőgazdasági üzemközponttal vegye nyilvántartásba. Másodlagosan kérte, hogy a Kúria a jogerős ítéletet és mindkét fokú határozatot helyezze hatályon kívül, és az elsőfokú „bíróságot” utasítsa új eljárásra, a jogszabályoknak megfelelő új határozat meghozatalára.
[13]	Okfejtése szerint a bíróság több jogszabálysértést is elkövetett, így az Fftv. 5. § 21) pontját, az Fétv. 100. § (1) bekezdését és (3) bekezdés c) pontját, az Fr. 1. § (1) bekezdését és 4. § (1) bekezdését, valamint 2. számú mellékletét helytelenül értelmezve jutott arra a következtetésre, hogy az alperes határozata jogszerű. A jogerős ítélet hatályon kívül helyezését a felperes arra tekintettel kérte, mivel a bíróság maga is megállapította, hogy az alperes és az elsőfokú hatóság olyan jogszabályi rendelkezésekre alapozva utasította el a felperes nyilvántartásba vétel iránti kérelmét, amelyek egyike sem tartalmaz tiltó rendelkezést több mezőgazdasági üzemközpont bejegyzésére. Érthetetlen felperes számára az alperes és a bíróság okfejtése, amely - nézete szerint - a felperes ellehetetlenítését eredményezi.
[14]	Felperes szerint amit a jogszabály nem tilt az megengedett, figyelemmel a Polgári  Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvényre (a továbbiakban: Ptk.) alaptételére. Felperes álláspontja szerint az elsőfokú bíróság jogértelmezése lényegében burkolt jogalkotás, ami az Alaptörvény T. cikk (1) bekezdésébe ütközik.
[15]	Nézete szerint jogszabálysértő az az ítéleti megállapítás is, hogy a jogalkotó célja a mezőgazdasági üzemközpont létesítésével az volt, hogy a földműveseket és a termelőszervezeteket helyhez kösse, mint ahogy az is, hogy az újonnan alapított mezőgazdasági termelőszervezetekre vonatkozó szabályozást hozza fel döntése alátámasztásaként. Ez a rendelkezés nem mondja ki ugyanis, hogy a mezőgazdasági termelőszervezetnek csak egy mezőgazdasági üzemközpontja lehet.
[16]	Utalt arra a felperes, hogy több föld egybefoglalt vételáron történő eladására akkor kerülhet sor az Fftv. 19. § (5) bekezdése alapján, ha azok egymással szomszédosak, vagy egy mezőgazdasági üzemközponthoz tartoznak. Egybe foglalt vételáron akkor lehet több földet eladni, ha az eladó és a vevő is egy személy. Ha a vevőnek csak egy üzemközpontja lehet vagy van, akkor értelemszerűen valamennyi földje csak ehhez az egyetlen üzemközponthoz tartozik és a megvásárolt föld is ehhez az egy üzemközponthoz fog tartozni/kerülni. E szabályozásnak akkor van értelme, hogyha egy eladónak és egy vevőnek több üzemközpontja is lehet, vagy van. Ez érvényes az egybefoglalt haszonbér ellenében történő haszonbérbeadás, valamint több föld használatának átengedése esetén is.
[17]	Kifogásolta a felperes a jogszabály nyelvtani értelmezését is. A releváns jogszabályhelyek valóban és következetesen egyesszámot használnak, de nem azért mert ezzel a jogalkotó azt kívánta kifejezni, hogy az egynél több az tilos, hanem azért, mert ezen jogszabályhelyek megfogalmazása megfelel a jogszabályszerkesztésről szóló 61/2009. (XII.14.) IRM rendelet 2. § (2) bekezdésében foglalt, valamint a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) 2. § (1) bekezdésében írt követelményeknek. Mivel tiltás nincs a vonatkozó jogszabályokban, ezért megengedett az egynél több mezőgazdasági üzemközpont nyilvántartásba vétele. A mezőgazdasági termelőszervezett bejegyzése iránti kérelem adattartalmára vonatkozó bírói okfejtésre ugyanez irányadó.
[18]	Az az ítéleti indokolás pedig, hogy a felperes tevékenysége az általa tetszőlegesen kiválasztott bármelyik üzemközpontból irányítható lenne, a felperes szerint a Pp. 206. § (1) bekezdését sérti és iratellenes. A bíróság a rendelkezésre álló nyilatkozatokból és tényekből helytelen tényállást állapított meg. A szőlő szaporítóanyag termesztés, a borszőlő termesztés és a bor előállítás három egymástól teljesen különálló tevékenység, nem egy tevékenység három mozzanata. A gazdasági tevékenységek egységes ágazati osztályozási rendszere szerint is három elkülönült tevékenységről van szó.
[19]	Ugyancsak a Pp. 206. § (1) bekezdését sérti az ítélet azon megállapítása, hogy a több irányítási hely létrehozása a felperes vonatkozásában alapvetően gazdasági jellegű célokat szolgálna, hiszen a tevékenysége az általa tetszőlegesen kiválasztott bármelyik üzemközpontból irányítható. A felperes nem létrehozni kíván három mezőgazdasági üzemközpontot, hanem három üzemközpontja már egy évtizede a cégjegyzésbe bejegyzetten létezik és működik, mert a három földrajzilag, cél és technológia szerint is önálló, elkülönült tevékenységét egy központi helyről nem tudja megszervezni.
[20]	Végezetül kifejtette a felperes, hogy jogszabálysértő az az ítéleti indokolás is, hogy tetszőleges számú üzemközpont létesítésével lehetősége nyílna az ország egész területén előhaszonbérleti jog gyakorlására, ami nem felel meg az Fftv. preambulumában megfogalmazott célkitűzéseknek. Az, hogy a tetszőleges számú üzemközpont akadályozza a jogalkotói cél megvalósulását a felperes szerint nem adekvát. Egyébként sem helytálló az ítéleti állítás, mely szerint tetszőleges mennyiségű mezőgazdasági üzemközpont jegyezhető be, ugyanis az Fftv. 5. § 21) pontjában írt definíció alapján csak olyan hely vehető nyilvántartásba, ahol valóban mezőgazdasági termelő tevékenység végzése vagy szervezése folyik.
[21]	A felperes szerint azon megállapítás, hogy a mezőgazdasági üzemközpontnak csak egy helyrajzi száma lehetne szintén jogszabályellenes, sérti az Fftv. 5. § 21) pontját, ugyanazon okból, melyet az egyesszám használatával kapcsolatban a fentiekben már kifejtett.
[22]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte. Jogi indokainak fenntartása mellett még rámutatott arra is, hogy az alperesi állásponttól eltérő értelmezés esetén kérdés, hogy több üzemközpont esetén mennyi a megengedhető vagy elegendő, illetve a földszerzés origóját lehet-e, indokolt-e az ország esetleg több megyéjében a megye esetleg több településén biztosítani, megkérdőjelezve ezáltal a helyi gazdálkodói közösség érdekeinek érvényesíthetőségét, kijelölve ezáltal az ország valamennyi járási hivatalát illetékes hatóságnak. 
A Kúria döntése és jogi indokai
[23]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[24]	A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdése szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során, a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján dönt.
[25]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság jogerős ítéletében foglalt döntése érdemben nem jogszabálysértő.
[26]	Az Fftv. 5. § 21) pontja értelmében mezőgazdasági üzemközpont: a földműves vagy mezőgazdasági termelőszervezet tulajdonában, illetve használatában álló, a mező- és erdőgazdasági tevékenység vagy a mező- és erdőgazdasági tevékenység és a kiegészítő tevékenység célját szolgáló gazdasági, lakó, illetve irodaépülettel beépített ingatlan vagy  tanya, amely a gazdálkodás végzésének vagy megszervezésének a mezőgazdasági igazgatási szervnél bejelentett helyéül szolgál.
[27]	Az Fétv. 100. § (1) bekezdése szerint a föld tulajdonjoga vagy a földhasználati jogosultság megszerzésének hatósági jóváhagyása iránti eljárásban, továbbá a szerzési korlátozások hatósági ellenőrzése során az e feladatkörébe tartozó ügy elbírálása ellenőrzése érdekében a mezőgazdasági igazgatási szerv a földművesekről, a mezőgazdasági termelőszervezetekről és a mezőgazdasági üzemközpontokról nyilvántartást vezet, amely - a természetes személyazonosító és lakcím azonosító adatok, valamint a gazdálkodó szervezetek esetében az azonosító adatok kivételével - közhiteles hatósági nyilvántartásnak minősül.
[28]	A nyilvántartás tartalmazza c) a mezőgazdasági üzemközpont esetén ca) az üzemközpont fekvése szerinti ingatlan helyrajzi számát, a fekvése szerinti településnek és az ingatlan fekvésének a megjelölését, cb) azt, hogy a földművesnek, illetve mezőgazdasági termelőszervezetnek az ingatlanon tulajdonjoga, haszonélvezeti joga, vagyonkezelői joga vagy használati joga áll fenn és cc) a cb) alpont szerinti jogosultság megszerzésének kezdő időpontját.
[29]	Az Fr. 4. § (1) bekezdése szerint az 1. § (1) bekezdésben meghatározott természetes személynek, illetve szervezetnek a nyilvántartásba vételi eljárás iránti kérelmet a földügyért felelős miniszter által vezetett minisztérium, valamint a földhivatalok hivatalos honlapján közzétett formanyomtatványon kell benyújtani a kérelmező mezőgazdasági üzemközpontja vagy a lakóhelye, illetve a székhelye fekvése szerint illetékes földhivatalhoz. A kérelem adattartalmát az 1-3. számú melléklet határozza meg. A 2. számú melléklet 6. pontja értelmében a mezőgazdasági üzemközpontnak minősülő gazdasági, lakó, vagy irodaépülettel beépített ingatlan vagy tanya (a továbbiakban együtt: ingatlan) adatai (település, fekvés, helyrajzi szám), az ingatlanon fennálló jogosultság (tulajdonjog, haszonélvezeti jog, vagyonkezelői jog, használati jog), valamint a jogosultság megszerzésének kezdő időpontjának (év, hó, nap) megjelölése.
[30]	Az Inytv. 11. § (1) bekezdése szerint az ingatlan-nyilvántartásban földrészlet: a) a föld felszínének természetben összefüggő, közigazgatási vagy belterületi határ által meg nem szakított területe, amelynek minden részén azonosak a tulajdoni vagy a vagyonkezelői (kezelési) viszonyok.
[31]	Az Inytv. Vhr. 2. § g) pontja szerint a tulajdoni lap I. része az alábbi adatokat tartalmazza: az ingatlan helyrajzi száma, fekvésének (belterület, külterület) megjelölése és területnagysága. Az FVM rendelet 2. § (1) bekezdése szerint a községekben, a városokban, a megyei jogú városokban és a fővárosban (a továbbiakban: közigazgatási egység) minden egyes földrészletet - egyértelmű azonosíthatóságuk érdekében - helyrajzi számmal kell megjelölni.
[...]	A Kúria megállapította, hogy a fenti jogszabályok alapulvételével az ügy érdemében helytálló döntést hozott az elsőfokú bíróság. Érvelése egy irányba mutat, a meghozott döntés szerinti álláspont alátámasztására, mely szerint egy mezőgazdasági termelőszervezetnek egy üzemközpontja jegyezhető be az ingatlan-nyilvántartásba.
[33]	A Kúria rámutat arra, hogy ezen érvrendszernek, azaz az ítélet indokolásának részbeni kiegészítése, illetve a hangsúlyos elemek külön kiemelése, mások mellőzése szükséges. Ennek keretében a Kúria kiemeli, hogy az Fftv. a földre vonatkozó anyagi jogi jogszabályokat tartalmazza. Ez rendszerében azt jelenti, hogy meghatározza a földforgalommal kapcsolatos jogalkotói célt, megfogalmazza a jogszabály tárgyát, ami jelen esetben a föld, azt a tevékenységet, ami azon folytatható, ki és milyen feltételek mentén teheti ezt meg, definiálja a mezőgazdasági üzem, illetve üzemközpont fogalmát, ennek helyét is. Ugyancsak meghatározza a jogalkotó azt a tevékenységet, amit támogatni kíván és azt is, hogy ezt miként kívánja biztosítani, a kedvezmény, a támogatás miként gyakorolható.
[34]	A Kúria hangsúlyozza, hogy az elsőfokú ítélet egyes indokolási elemei (így pl. a nyelvtani értelmezés, a „központ” szó jelentése, vagy a végzett tevékenységi kör jellege) nem vezethetnek el ténylegesen önmagukban, de együttesen sem a perben felmerült jogkérdés koherens megoldásához. Kiemelt jelentősége ugyanis a mezőgazdasági üzemközpont, mint az Fftv. által bevezetett jogintézmény érdemi lényegének meghatározásában annak van, hogy a jogszabály keretei, az ott megfogalmazott célok mentén a jogalkotó milyen szerepet, funkciót szánt annak. 
[35]	Azon kérdés megválaszolásához tehát, hogy hány mezőgazdasági üzemközpont nyilvántartását kérheti egy mezőgazdasági termelőszervezet, a törvény preambulumát, a jogszabály rendszerbeli felépítését, az egyes intézmények egymáshoz való viszonyát, valamint tehát a mezőgazdasági üzemközpont, mint jogintézmény rendeltetését kell kiemelten vizsgálni. Megjegyzi a Kúria, hogy ezen elemek többségét helyesen az elsőfokú bíróság is vizsgálta, a döntésébe beépítette.
[36]	Itt utal a Kúria arra - amit egyébiránt az elsőfokú ítéletet szintén rögzített -, hogy a mezőgazdasági üzemközpontnak, az ilyenként bejegyzett helynek, az elővásárlási és előhaszonbérleti jog gyakorlása körében van különös jelentősége. Ezek a törvényben megjelenő olyan többletjogosítványok, melyek pontosan rögzített, a törvényi céllal összhangban álló feltételek fennállása esetén gyakorolhatók. Mindennek alátámasztásaként mutat rá a Kúria az Fftv. elővásárlásra és előhaszonbérletre vonatkozó releváns szabályaira. 
[37]	Látható, hogy e jogosultságok tekintetében a törvény a természetes személy földművesre és a mezőgazdasági termelőszervezetre azonos koncepció mentén adja meg szabályozást, azaz a természetes személy esetén a lakóhelyének, szervezet esetén az üzemközpontjának kell „helyben lenni”, (Fftv. 18. § (1) bekezdés, 45. § (1) bekezdés). Ahogy a természetes személy földműves esetében nem merül fel a több, földrajzilag elkülönült helyen megvalósuló „helyben lakásának” a lehetősége, a földműves fogalmilag nem lehet „több helyen helyben lakó” a szóban forgó kedvezmények gyakorlása tekintetében, ez ugyanígy érvényesül a termelőszervezet üzemközpontja vonatkozásában is.
[38]	Maga a felperes is állította, hogy az üzemközpont bejegyzett helyének az előhaszonbérleti lehetőség miatt van nagy jelentősége, ezért az erre vonatkozó mikénti szabályozásnak elemzése kiemelten fontos a perbeli jogvita megoldásában. A gazdálkodási formára tekintettel, a jogosítványok gyakorlása kapcsán és jogszabályi felhatalmazás hiányában nem lehet eltérő mércét alkalmazni. Felperesi álláspont elfogadása esetén a szervezeti formában működő gazdálkodók, ha földjeik nem egy településen vannak, ilyen szándékuk esetén az előjogokkal többszörösen élhetnének. Erre a következtetésre pedig semmilyen jogértelmezési úton nem lehet eljutni. Azon cél érdekében szabályozta a jogalkotó az üzemközpontot vagylagosan a lakóhellyel (mely utóbbit illetően kétséget kizáróan csak egy van/lehet), hogy az elővásárlási és előhaszonbérleti jogot ne lehessen visszaélésszerűen gyakorolni.
[39]	Az anyagi jogi jogszabály értelmében a kedvezmények kizárólag egy helyhez kapcsolódhatnak. Azt, hogy hol kívánja az előnyt igénybe venni a termelő, neki kell eldöntenie. Nem releváns, hogy egy mezőgazdasági tevékenységet folytató szervezetnek cégjogilag van székhelye is, illetve adott esetben több a cégjegyzékben feltüntetett telephelye, amint felperesnél is. Ezek ugyanis nincsenek összefüggésben az üzemközpont kategóriájával. Felperes nem hivatkozhat arra, hogy az üzemközpontként regisztrálni kért helyek már tíz éve működő és a cégjegyzékbe bevezetett telephelyei. Mindazonáltal helyesen utalt az alperes arra, hogy az üzemközpont a földszerző földműves/mezőgazdasági termelőszervezet személyéhez és nem pedig a tevékenységek (termelési egységek) számához kötődik. 
[40]	Nem lehet levezetni a felperes által hivatkozott egybefoglalt vételár/haszonbér szabályaiból sem a felperesi álláspontot. A Kúria Kfv.VI.37.663/2016. számú ítéletében (EBH2017.26.) rámutatott, hogy az egybefoglalt haszonbér ellenében történő haszonbérbe adásnál, ahol az érintett földeknek vagy egymással szomszédosnak, vagy egy mezőgazdasági üzemközponthoz tartozónak kell lenniük, a mezőgazdasági üzemközponthoz tartozást a haszonbérbeadó oldaláról kell értékelni, fel sem merülhet a feltétel teljesülése körében az elfogadó nyilatkozatot tevő személy mezőgazdaság üzemközpontjának vizsgálata. Az egybefoglalással kapcsolatos szabályrendszer értelmezéséből nem lehet arra a következtetésre jutni, hogy a gazdálkodónak több bejegyzett üzemközpontja is lehetne.
[41]	A helyrajzi számokkal kapcsolatban pedig a Kúria csupán utal arra, hogy teljes körűen egyetért az alperes által hivatkozott, az elsőfokú bíróság által megerősített és az adekvát jogszabályokkal alátámasztott azon állásponttal, hogy a mezőgazdasági üzemközpont helyét az érintett ingatlan pontos megjelölése határozza meg, amely egy helyrajzi számot tartalmaz. Az üzemközpont adatai vonatkozásában egy ingatlan megjelölését teszi lehetővé a jogszabály, az érintett ingatlan helyrajzi számának feltüntetésével. 
[42]	Rögzíti továbbá a Kúria, hogy az ingatlan-nyilvántartási jogszabályok a földhivatalokra vonatkozó szabályozást tartalmaznak, amely egy regisztratív hatóság. Eljárása során azt vizsgálja, hogy a beérkezett kérelem a jogszabályok alapján teljesíthető-e. Ha egy üzemközpont jelenthető be, de a gazdálkodó nem eszerint járt el, több üzemközpontot kívánt regisztráltatni, a földhivatalnak nem feladata ezek közül választani, a gazdálkodónak kell erről döntenie. Mivel a felperes felhívásra sem pontosította a kérelmét, a hatóság megalapozottan utasította azt el, és a bíróság összességében helyes, alapjogi sérelmet fel nem vető jogértelmezése során szintén jogszerűen döntött a kereset elutasításáról.
[43]	A Kúria az érdemben helyes elsőfokú ítéletet az indokolás fenti kiegészítésével, illetve pontosításával a Pp. 275. § (3) bekezdése alapulvételével hatályában fenntartotta.
A döntés elvi tartalma
[44]	Egy mezőgazdasági tevékenységgel foglalkozó termelőszervezet az ingatlan-nyilvántartásba egy üzemközpontot jegyeztethet be. Ezen a saját választásától függő helyen gyakorolhatja az  előhaszonbérleti jogát. 
Záró rész
[45]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alkalmazásával tárgyaláson kívül bírálta el.
[46]	A pervesztes felperes a Pp. 78. § (1) bekezdés alapján köteles az alperes részére felülvizsgálati eljárási költség megfizetésére.
[47]	A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése és a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésére figyelemmel a felperesnek kell megfizetnie.
[48]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2017. november 29.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró, Dr. Sugár Tamás s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő