A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság

í t é l e t e

Az ügy száma: Kfv.IV.37.840/2019/8. szám

A tanács tagjai: Dr. Balogh Zsolt a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás előadó bíró, 
		    Dr. Kiss Árpád Lajos bíró

A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. Vörös József Ügyvédi Iroda, Dr. Bágyi Barnabás Endre ügyvéd

Az alperes: Budapest Főváros X. Kerület Kőbánya Önkormányzat Képviselő-testülete 
	        
Az alperes képviselője: Zsidai & Szekfű Ügyvédi Iroda, dr. Szekfű Gábor ügyvéd

A per tárgya:	közterület használati hozzájárulás

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél/felek: felperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.30.861/2018/15. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria 

- a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.30.861/2018/15. számú ítéletét hatályon kívül helyezi, és az alperes K/7179/1/2018/HFO számú határozatát - az elsőfokú közigazgatási határozatra is kiterjedően - megsemmisíti;

- 	kötelezi az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a felperesnek 15.000 (tizenötezer) forint elsőfokú és 38.100 (harmincnyolcezer-egyszáz) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

A feljegyzett 30.000 (harmincezer) forint kereseti és 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes a 2013. december 19-én, a M Zrt.-vel kötött bérleti szerződése alapján 1 darab 12 m2-es reklámhordozó berendezést helyezett el a Budapest X. kerület ...helyrajzi számú, vasúti sínek elhelyezésére is szolgáló ingatlanon (Vaspálya utca - Kőrösi Csoma Sándor út kereszteződésénél), amely ingatlan az ingatlan-nyilvántartás szerint 4,7013 ha területű, kivett vadászház művelési ágú, Budapest Főváros X. kerület Kőbánya Önkormányzat (a továbbiakban: Önkormányzat) 1/1 arányú tulajdonát képezi.

[2]Főváros X. Kerület Kőbánya Polgármesteri Hivatala 2017. november 21-én kelt levelével értesítette a felperest, hogy a reklámhordozó berendezés kihelyezése közterület használati hozzájárulás köteles, és ezzel a felperes nem rendelkezik. Ezt követően az elsőfokú hatóságként eljáró Budapest Főváros X. Kerület Kőbánya Önkormányzat Polgármestere 2018. január 16-án a K/1353/1/2018/HFO számú határozatával 103.200 forint közterület használati díj megfizetésére, a tevékenység megszüntetésére, valamint az eredeti állapot helyreállítására kötelezte a felperest. A határozat szerint a terület az önkormányzat tulajdona, és annak ellenére, hogy vasúti sínek futnak rajta, a M. Zrt.-vel semmilyen tárgyalások nincsenek a terület tulajdonjogának a megváltoztatását illetően. A határozat jogalapja Budapest Főváros X. kerület Kőbánya Önkormányzat Képviselő-testülete, a közterület-használatról szóló 12/2013. (III. 13.) önkormányzati rendeletének (a továbbiakban: Ör.) 3. §, 4. § (1), 25. § (1), (3), (4) bekezdése volt.

[3]	A felperes az elsőfokú határozat elleni fellebbezésében előadta, hogy az ingatlan-nyilvántartás téves bejegyzést tartalmaz, a fent megnevezett ingatlan a Budapest-Cegléd-Szolnok-Záhony-országhatár megnevezésű transz-európai vasúti áruszállítási hálózat része, és mint ilyen a nemzeti vagyonról szóló 2011. évi CXCVI. törvény (a továbbiakban: Nvtv.) szerint kizárólagos állami tulajdonban áll.

[4]	A felperes fellebbezésére eljárt alperes az elsőfokú határozatot 2018. február hó 23. napján kelt K/7179/1/2018/HFO számú határozatával helybenhagyta. Az alperes határozatában az elsőfokú határozat indokainak megismétlése mellett az ingatlan-nyilvántartás közhitelességét, valamint annak konstitutív hatályát hangsúlyozta. Az ingatlan-nyilvántartás tartalmával szemben tett felperesi hivatkozások figyelembe vételét mellőzte, mert bár az ingatlanon sínek futnak, de az önkormányzat és a M. Zrt. között a tulajdoni helyzet megváltoztatására irányuló szerződés vagy határozat létrejöttére irányuló eljárás nincs folyamatban.

A kereseti kérelem és az alperes védekezése

[5]	A határozat ellen benyújtott keresetlevelében a felperes az alperesi határozat - elsőfokú határozatra is kiterjedő - megsemmisítését kérte. A felperes az ingatlan-nyilvántartás tartalmával szemben arra hivatkozott, hogy mivel az ingatlan ex lege a magyar állam tulajdonában áll, így nincs szükség közterület használati hozzájárulásra, valamint közterület-használati díj megfizetésére sem. Előadta, hogy a magyar állam tulajdonjogáról az Nvtv. 1. melléklet B) címe és a vasúti közlekedésről szóló 2005. évi CLXXXIII. törvény (a továbbiakban: Vasúti tv.) 2. § 2.22. pontja rendelkezik. 

[6]	Az alperes a keresetlevélre tett védiratában kérte a kereset elutasítását. Az alperes kiemelte, hogy a terület tulajdonosa az ingatlannyilvántartás szerint az Önkormányzat, és tőle - mint tulajdonostól - a felperes a használathoz hozzájárulást nem szerzett be. 

Az elsőfokú ítélet

[7]	A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.30.885/2018/17. számú, 2018. november 21-én kelt ítélete szerint a felperes keresete nem megalapozott. Az elsőfokú bíróság szerint a felperes mind a közigazgatási hatósági eljárásban, mind a perben pusztán csak állította, hogy a tárgyi ingatlan az országos törzshálózati vasúti pálya része, ám ezen állítására vonatkozóan semmilyen bizonyítékot nem szolgáltatott. Önmagában sem az Nvtv., sem a Vasúti tv., sem pedig az Ávtv. rendelkezései alapján nem állapítható meg, hogy a szóban forgó ingatlan tulajdonosa az állam lenne. Egyrészt az Nvtv. 4.§-a az országos törzshálózati vasúti pályákat és azok tartozékait nevesíti, illetőleg az, hogy az e körbe nem tartozó vasúti pályák illetőleg azok tartozékai is az állam tulajdonát képezik, nem eredményezi azt, hogy a vasúti pályával érintett ingatlanoknak is az állam lenne a tulajdonosa. 

[8]	A bíróság álláspontja szerint nem értelmezhetők akként a fent hivatkozott jogszabályok vonatkozó rendelkezései, hogy ezen jogszabályok fent hivatkozott szakaszai alapján a valamennyi vasúti pályával, illetőleg azok tartozékaival érintett ingatlan (ide nem értve a vasúti pálya védőtávolságát magában foglaló földterületet) ex lege az állam tulajdonába kerülne.

[9]	Példaként hozta fel a bíróság a víziközmű-szolgáltatásról szóló 2011. évi CCIX. törvény hasonló rendelkezéseit, mely szerint víziközmű csak az állam vagy az önkormányzat tulajdonában lehet, azonban a törvény ezen rendelkezése sem eredményezi azt, hogy ezen rendelkezés alapján, a tulajdonjog átruházására, vagy esetleges ingyenes átengedésére vonatkozó megállapodás nélkül valamennyi víziközmű az állam vagy az önkormányzat tulajdonába kerül a törvény erejénél fogva, nem is beszélve a víziközművekkel érintett ingatlanokról, ugyanis a víziközművek tulajdonjoga, valamint a víziközművekkel érintett ingatlanok tulajdonjoga elválhat egymástól, mint ahogy a vasúti pálya és tartozékai és az általuk érintett földterületek tulajdonjoga is elválik egymástól. A felperes azon hivatkozása, hogy a vasút és az alatta található földterület egy osztatlan egységet képez, és az Nvtv. 6.§-a értelmében egyébként sem jöhet létre az ingatlanon osztott tulajdon, nem foghat helyt, mivel az Nvtv. a jövőre nézve tartalmaz rendelkezéseket, azzal, hogy a perbeli esetben a tulajdonviszonyok rendezése nem az alperesnek, hanem az államnak állt érdekében.

[10]	A bíróság e körben megjegyezte, hogy a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) tartalmazott olyan rendelkezést, hogy bizonyos az állam tulajdonában lévő vagyontárgyak e törvény erejénél fogva, ex lege az önkormányzatok tulajdonába kerülnek. A bejegyzési elv szabályára alapítottan eszerint helyesen hivatkozott az alperes arra, hogy az állam részéről a tulajdon megszerzéséhez valamilyen jogátruházási okirat, jogcím estlegesen ellentételezés volna szükséges, illetve kisajátításról szóló határozat. A tárgyi esetben a bíróság nem látta bizonyítottnak, hogy az önkormányzat tulajdonjogát az egyes ágazati törvények elvonták volna.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[11]	Az ügyben a felperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet kérve az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság utasítását új eljárásra és új határozat hozatalára. Másodlagosan kérte az ítélet és a közigazgatási határozatok hatályon kívül helyezését és a közigazgatási szerv új eljárásra kötelezését.

[12]	A felperes álláspontja szerint az alperes határozatával érintett, perbeli Budapest X. Kerület, 38405 hrsz.-ú „kivett és vadászház" művelési ágú ingatlan nem az ingatlan-nyilvántartás adatai szerint tulajdonosként feltüntetett Budapest Főváros X. Kerület Kőbánya Önkormányzat tulajdonában áll, hanem ex lege a magyar állam tulajdonában, ezért nincs szükség közterület használati hozzájárulásra és közterület-használati díj megfizetésére sem. A vasúti pálya és tartozékai állami tulajdon tárgyát képezik, így az Ör. nem vonatkozik rájuk. A reklámtábla elhelyezését biztosító földterület tehát nem közhasználatra átadott, így arra az Ör. szintén nem vonatkozik.

[13]	Az alperes nem járhatott volna el annak érdekében, hogy tulajdonjoga bejegyzésre kerüljön az ingatlan-nyilvántartásba és ezáltal osztott tulajdon keletkezzen az ingatlan vonatkozásában, amelyen - mint forgalomképtelen ingatlanon - az osztott tulajdon keletkezése kizárt. Ugyanakkor felróható az alperesnek, hogy nem járt el az illetékes hivatalnál annak érdekében, hogy a magyar állam tulajdonjoga kerüljön bejegyzésre. Az alperes jogszabályellenes magatartása, illetve mulasztása azonban nem eshet a felperes terhére.

[14]	Az ingatlan-nyilvántartás téves bejegyzését igazolja az is a felperes szerint, hogy az Önkormányzat tulajdonjogának bejegyzésekor sem a valóságnak megfelelő adatok voltak feltüntetve az ingatlan-nyilvántartásban. Mai napig tévesen szerepel a tulajdoni lapon a „kivett és vadászház" művelési ág alól kivett terület megnevezéseként. Az alperes sem vitatta, hogy a valóságban vadászház nem található az ingatlanon. Hivatkozott a felperes arra is, hogy az Önkormányzat tulajdonjogának bejegyzését megelőzően, illetve a bejegyzésekor hatályban lévő régi Vasúti tv. 3. § (1) bekezdése szerint az országos közforgalmú vasúti pálya és tartozékai az állam kizárólagos tulajdonában vannak, a régi Vasúti tv. 3. § (3) bekezdése pedig rögzíti, hogy az országos közforgalmú vasúti pályát és tartozékait a pályavasút, illetve a pályavasúti tevékenységet is folytató vasúti társaság részére kell vagyonkezelői szerződéssel használatba adni. A felperes szerint ezt az érvelést támasztja alá a Kúria (elbirtoklással kapcsolatos) ítélkezési gyakorlata is, mely szerint a vasúti védősávval érintett ingatlan egésze forgalomképtelennek minősül.

[15]	Az Önkormányzat tulajdonjogának bejegyzésekor sem a valóságnak megfelelő adatok voltak feltüntetve a tulajdoni lapon, mert ott kezelőként a X. Ker. Tanács VB. Műszaki Osztálya volt bejegyezve, a valóságban azonban a vasúti társaság javára kellett volna vagyonkezelői jogot bejegyezni.

[16]	A közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (a továbbiakban: Kp.) 20. §-a alapján továbbá a bíróságnak hivatalból értesítenie kellett volna az államot megillető tulajdonosi jogok és kötelezettségek összességét tulajdonosi joggyakorlóként gyakorló Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő Részvénytársaságot.

[17]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmet nyújtott be, amelyben kérte az ítélet hatályában fenntartását. Fenntartotta álláspontját, hogy a nemzeti vagyonról szóló törvénynek az állam kizárólagos tulajdonába tartozó vagyonelemek felsorolásáról szóló rendelkezései nem értelmezhetők úgy, hogy a más tulajdonában álló ingatlanok a törvény alapján a Magyar Állam tulajdonába kerülnek. Az Önkormányzat tulajdonszerzésének időpontja 1990. október 14. (Ötv. hatályba lépésének napja: önkormányzati választások időpontja) figyelemmel arra, hogy ez eredeti szerzésmóddal történt, nem az ingatlan-nyilvántartási bejegyzéssel. Utalt arra, hogy a felperes az alapperben nem hivatkozott a vasúti védősáv problémakörére, ezért ez jogszabálysértő a felülvizsgálati kérelmében. 

A Kúria döntése és jogi indokai

[18]	A felülvizsgálati kérelem megalapozott. 

[19]	A Kúria Kp. 115. § (2) bekezdése alapján alkalmazandó 108. § (1) bekezdése szerint a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelem, a csatlakozó felülvizsgálati kérelem és a felülvizsgálati ellenkérelem keretei között vizsgálja felül. 

[20]	A Kúriának abban a kérdésben kellett döntenie, hogy az alperes jogszerűen kötelezte-e a felperest közterület használati díj megfizetésére arra való hivatkozással, hogy a felperes által felállított reklámberendezéssel érintett ingatlan az Önkormányzat tulajdonát képezi és közhasználatra átadott területnek minősül. 

[21]	A Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (Ptk.) 5:168. §-a az ingatlannyilvántartásban a bejegyzési elvről szól, melynek (1)-(3) bekezdései szerint a törvényben meghatározott egyes jogok keletkezése, módosulása és megszűnése az ingatlan-nyilvántartási tulajdoni lapra történő bejegyzéssel megy végbe. A jogátruházásról kiállított okiraton alapuló bejegyzés keletkezteti az átruházáson alapuló tulajdonjogot, a jogalapításról kiállított okiraton alapuló bejegyzés pedig a szerződésen alapuló vagyonkezelői jogot, földhasználati jogot, haszonélvezeti jogot és a használat jogát, telki szolgalmi jogot és jelzálogjogot. Törvényben meghatározott egyes jogilag jelentős tények feljegyzésének, illetve jogszabály erejénél fogva keletkező jogok bejegyzésének elmaradása azonban a hozzájuk fűződő joghatást nem érinti.

[22]	E § (4)-(5) bekezdése szerint törvényben meghatározott egyes jogok bejegyzésének és jogilag jelentős tények feljegyzésének elmaradása esetén a jogosult azokat a jóhiszemű harmadik jogszerzővel szemben nem érvényesítheti. Törvényben meghatározott egyes jogok és jogilag jelentős tények bejegyzése a későbbi jogszerzők szerzését korlátozza vagy feltételessé teszi.

[23]	Korábban az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (továbbiakban Inytv.) 3.§-ában rögzített ugyanezen szabály érvényesült, ami változatlanul került át a Ptk. idézett 5:168. § (3) bekezdésébe. Az Ötv. hatályba lépésének idején hatályban lévő, az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1972. évi 31. törvényerejű rendelet (a továbbiakban: régi Inytvr.) 1., 6. és 7. §-ának rendelkezései hasonló tartalmúak, azaz a bejegyzés csak bizonyos jogokat keletkeztet, a jogszabályi kivételt engedi és az ellenbizonyítást is lehetővé teszi. 

[24]	Az Ötv. alapján (107. §) az Önkormányzat a tanácsi kezelői jogra elvileg tulajdont szerezhetett volna, azonban ez nem vitatottan téves bejegyzés volt. Márpedig a régi Inytvr. szerint is lehetséges volt és maradt az ellenbizonyítás, ami a vasutakról szóló, akkor hatályos 1968. évi IV. törvény országos közforgalmú vasút kezelésében levő ingatlanok fogalmára megállt. Figyelemmel arra is, hogy az Ötv. 107. §-a alapján e jelleggel ellentétben a helyi, illetve a helyi lakossági szükségletek kielégítéséhez kapcsolódó állami vagyontárgyak kerültek nevesítetten önkormányzati tulajdonba, a (2) bekezdés szerint pedig olyanok, amelyek a tanács és szervei, valamint intézményei kezelésében álltak. Az akkori szabályok szerint az országos közforgalmú vasút kezelésében levő ingatlanok nyilvánvalóan nem tartozhattak ebbe a körbe, vagyis a bejegyzés téves volta igazolható. 

[25]	A Kúria nem ért egyet az elsőfokú bíróság víziközmű törvényen alapuló analógiájával, mivel az ott irányadó jogszabály az adott ágazati közszolgáltatás rendszerének átalakítását célozta, tehát teljesen más szabályozáspolitikát érvényesített, mint akár a vasúti törvények, akár az Ötv.

[26]	Jelen esetben alkalmazható a Ptk. jelenleg hatályos idézett szabálya, illetve a bejegyzés idején (2004-ben) hatályos azonos szabály az Inytv.-ből, miszerint jogszabály erejénél fogva keletkező jogok bejegyzésének elmaradása a hozzájuk fűződő joghatást nem érinti. Törvény erejénél fogva állami tulajdoni tárgyak tulajdonjogát ennek alapján az Önkormányzat nem szerezhette meg. 

[27]	A jogszabályon alapuló szerzési jog alanya ugyanis az állam. Figyelemmel a jogszabályi előzményekre is, az Önkormányzat tulajdonjogának bejegyzése időpontjában hatályban lévő régi Vasúti tv. 3. § (1) bekezdése szerint az országos közforgalmú vasúti pálya és tartozékai az állam kizárólagos tulajdonában vannak, amely rendelkezés a jelenleg hatályos Nvtv. 4. (1) bekezdés h) pontja alapján is a Magyar Állam kizárólagos tulajdona, így az nem kerülhetett akkor sem és azóta sem az Önkormányzat tulajdonába.

[28]	Az Nvtv. 4. (1) bekezdése szerint az állam kizárólagos tulajdonába tartoznak az l. mellékletben meghatározott országos törzshálózati vasúti pályák és azok tartozékai. Az Nvtv. 1. melléklet B) része szerint az állam kizárólagos tulajdonában álló országos törzshálózati vasúti pályák, így a „100 Budapest (Nyugati pu.)-Cegléd-Szolnok-Záhony-országhatár" elnevezésű transz-európai vasúti áruszállítási hálózat. A vasúti pályák tartozékait mint az Nvtv. 4. § (1) bekezdésében hivatkozott tárgyakat, a Vasúti tv. 2. § 2.21. és 22. pontja határozza meg. A hivatkozott 2.22. pont szerint: vasúti pálya tartozékai tételes felsorolás szerint, valamint a mindezek elhelyezésére szolgáló földterületek.

[29]	Az Önkormányzat tehát nem szerezhette meg az ingatlan tulajdonjogát részlegesen sem. A tulajdonszerzés ugyanis csak akkor következhetett volna be a föld egy részére, ha az osztható. Figyelemmel azonban arra, hogy az akkor hatályos rendelkezés szerint sem volt osztható, így az Önkormányzat a föld egy része vonatkozásában nem szerezhetett tulajdonjogot, az Önkormányzat ezért ezen a módon sem szerezhette meg a vitatott ingatlan tulajdonjogát.

[30]	A Nvtv. 6. § (1) bekezdése alapján a reklámtábla elhelyezését biztosító ingatlan továbbá forgalomképtelen dolog, a Magyar Állam kizárólagos tulajdonában áll. Az Nvtv. 6. § (1) bekezdése szerint az állam vagy a helyi önkormányzat kizárólagos tulajdonában álló nemzeti vagyon - a (2) és (3) bekezdésben és a 14. § (1) bekezdésében foglalt kivétellel - nem idegeníthető el, vagyonkezelői jog, jogszabályon alapuló, továbbá az ingatlanra közérdekből külön jogszabályban feljogosított szervek javára alapított használati jog, vezetékjog, vagy ugyanezen okokból alapított szolgalom, továbbá a helyi önkormányzat javára alapított vezetékjog kivételével nem terhelhető meg, biztosítékul nem adható, azon osztott tulajdon nem létesíthető. Ezen tilalom az állam vagy a helyi önkormányzat kizárólagos tulajdonában álló nemzeti vagyonba tartozó javak teljes terjedelme tekintetében fennáll.

[31]	A kérdéses ingatlan ellenbizonyítással igazoltan nem állhat az Önkormányzat tulajdonában. Az Ör. 2. § 1. pont b) fordulata szerint „az Önkormányzat tulajdonában álló (…) földrészlet" fogalma a Kúria szerint továbbá a magasabb szintű jogforrásokkal összefüggésben csakis akként fogható fel, hogy az ingatlan-nyilvántartás szabályaival összhangban értelmezett módon ekként minősíthető földrészletről lehet szó. Az ügy vitatott tárgyában, ennek hiányában viszont a reklámtábla kihelyezéséhez az Ör. szerint nem szükséges közterület-használati hozzájárulás, melyből következően a felperest nem terheli a közterület jogosulatlan használatából eredő, az alperesi határozatban szereplő díjfizetési kötelezettség sem. Egyébiránt kétséges az ingatlan közhasználati jellege is, ami azonban ekként nem volt a perbeli vita önálló tárgya.

[32]	A felperes a felülvizsgálati kérelmében hivatkozott arra, hogy az elsőfokú bíróság nem tett eleget a Kp. 20. § (4) bekezdésében foglalt kötelezettségének, azaz az államot megillető tulajdonosi jogok és kötelezettségek összességét tulajdonosi joggyakorlóként gyakorló Magyar Nemzeti Vagyonkezelő Zártkörűen Működő Részvénytársaságot, mint ismert érdekeltet nem értesítette a perbelépés lehetőségéről. Az ügy a fentiek szerint érdemben eldönthető volt, így az értesítés elmaradása nem eredményezett olyan eljárási szabálysértést, ami szükségessé tette volna az elsőfokú bíróság megismételt eljárás lefolytatására utasítását.

[33]	A Kúria megjegyzi, hogy jelen ítéletével nem tulajdoni igényről döntött, csupán megállapította az alkalmazandó jogszabályok alapján, hogy az Önkormányzat tulajdonában a kérdéses ingatlan nem állhat, ezáltal az Ör. hatálya rá nem terjedhet ki. 

[34]	Mindezek alapján a Kúria a Kp. 121. § (1) bekezdése, valamint a Kp. 115. § (2) bekezdésére tekintettel alkalmazandó 92. § (1) bekezdés d) pontja alapján az elsőfokú ítéletet hatályon kívül helyezte, az alperes határozatát az elsőfokú hatóság határozatára is kiterjedően megsemmisítette.

A döntés elvi tartalma

[35]	Az ingatlan-nyilvántartás Ptk. szerinti bejegyzési elve alapján a jogszabály erejénél fogva keletkező jogok bejegyzésének elmaradása a hozzájuk fűződő joghatást nem érinti.

Záró rész

[36]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Kp. 115. § (2) bekezdése és a 107. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson bírálta el.

[37]	A Kúria a felperes részére megállapított perköltség mértékét a Kp. 35. § alapján alkalmazandó polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Pp.) 81. § alapján az előterjesztett költségjegyzék alapján állapította meg és annak megfizetésére a pervesztes alperest a Pp. 83. § (1) bekezdése alapján kötelezte.

[38]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 45/A. § (1) bekezdése 39. § (3) bekezdés d) pontja és 50. § (1) bekezdése szerinti felmerült, az Itv. 62. § (1) bekezdés h) pont alapján feljegyzett eljárási illetéket, az alperest az 5. § (1) bekezdés b) pontja alapján megillető személyes illetékmentességre tekintettel az állam viseli.

[39]	A további felülvizsgálatot a Kp. 116. § d) pontja zárja ki.

Budapest, 2020. január 21.

Dr. Balogh Zsolt s.k. a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás s.k. előadó bíró, Dr. Kiss Árpád Lajos s.k. bíró