A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e 

Az ügy száma: Kfv.IV.37.821/2018/8.
 	
A tanács tagjai: Dr. Patyi András a tanács elnöke, Dr. Dobó Viola előadó bíró, 
. Varga Eszter bíró 	
	
A felperes: J.- F. Zrt.
                  
A felperes képviselője: Szöllősi Ügyvédi Iroda
                                        ügyintéző: Dr. Szöllősi László ügyvéd
                                    
Az alperes: Somogy Megyei Kormányhivatal

Az alperes képviselője: Dr. Kovács- Tátrai Szilvia kamarai jogtanácsos

A per tárgya: állat-egészségügyi ügyben hozott határozat felülvizsgálata
	
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Kaposvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 1.K.27. 204/2017/35/II. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria 

- 	a Kaposvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 1.K.27. 204/2017/35/II. számú ítéletét
 	hatályában fenntartja;

- 	kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperes részére 70 000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

A le nem rótt 70 000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes j-i sertéstelepéről 200 db vágósertést szállítottak a K. Zrt. kaposvári vágóhídjára. A szállítást megelőzően az állatokat azonosítóval látták el, a tenyészet számát az állatok lapockájára tetoválták. A vágóhídon az állatok lajstromszámot kaptak, majd a vágást megelőzően egy napra a pihenőbe kerültek. A vágás napján, 2017. március 10-én az állatok post mortem húsvizsgálatát Dr. V.M. hatósági állatorvos végezte. Megállapította, hogy a félsertések bőrfelülete összefüggően kipirult, a nyirokcsomók, és a lépek duzzadtak, a savós hártyákon elváltozások találhatóak. Az ún. kobzási jegyzőkönyvben megjelölt vágási sorszámok alatt szereplő állatokat vérfertőzés miatt fogyasztásra alkalmatlannak minősítette, és emiatt azok megsemmisítésre kerültek. A vérfertőzés kórisme felállításáról a K. Zrt. tájékoztatta a felperest. A felperes állatorvosa felvette a kapcsolatot a hatósági állatorvossal, és jelezte felé a felperes bakteriológiai vizsgálat elvégzése iránti igényét. A hatósági állatorvos tájékoztatása szerint a bakteriológiai vizsgálat elvégzésére nincs lehetőség, mert az állati testek már nem állnak rendelkezésre.

[2]	A benyújtó (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) a 2017. március 16-án kelt SO-04/1/EAO/00004-57/2017. iktatószámú határozatával a K.Zrt. HU-62EK. engedély számú üzemében előállított 25 darab sertést, amelyeknek kórismérve vérfertőzés volt, fogyasztásra alkalmatlan minősítette, és elrendelte azok forgalomból való kivonását, a vonatkozó közösségi és nemzeti jogszabályokkal összhangban történő ártalmatlanítását. A határozatot az eljáró hatóság az élelmiszer-biztonságot veszélyeztető állapot azonnali megszüntetése érdekében az élelmiszerláncon és hatósági felügyeletéről szóló 2008. évi XLVI. törvény (a továbbiakban Éltv.) 42. § (1) bekezdés e) pontja alapján fellebbezésre tekintet nélkül végrehajthatóvá nyilvánította. A döntését arra alapította, hogy a hatósági állatorvos az élelmiszereken kórélettani/kórbonctani elváltozásokat és konzisztenciabeli rendellenességeket tapasztalt a húsvizsgálat alkalmával. Az intézkedés jogalapjaként az Európai Parlament és Tanács az emberi fogyasztásra szánt, állati eredetű termékek hatósági ellenőrzésének megszervezésére vonatkozó különleges szabályok megállapításáról szóló 854/2004/EK. rendelet (a továbbiakban: EK rendelet) I. melléklet II. szakasz V. fejezet 1. pont c., f., h., p., q. pontjaira hivatkozott. A határozat mellékletét képezte a "lefoglalt állati eredetű élelmiszerek jegyzéke" megnevezésű irat.

[3]	Az elsőfokú határozat ellen a felperes fellebbezéssel élt. Az alperes a fellebbezési eljárásban helyszíni ellenőrzési jegyzőkönyvet vett fel 2017. május 3-án. A helyszíni ellenőrzés alá vont személy Dr. V.M. hatósági állatorvos volt, aki előadta, hogy a talált elváltozások alapján zárta ki az OIE A és B listán szereplő betegségek valószínűségét, de a kórbonctani kép alapján az állati testeket fogyasztásra alkalmatlanná kellett nyilvánítani. Pénteki nap lévén a testek azonnali eltávolítását az üzem és a fogyasztásra alkalmas áruk szennyeződésének elkerülése érdekében rendelte el. A jegyzőkönyv mellékletét képezte a K-n, 2017. április 28-án kelt ún. jelentés, amit Dr. V.M. készített. Az alperes 2017. május 8-án kelt SOI/31/000835-3/2017. iktatószámú határozatával - az indokolás kiegészítése mellett - helybenhagyta az elsőfokú határozatot. Az EK rendelet I. melléklet I. szakasz II. fejezet D/. pontjára és az V. fejezet 1.f. pontjára hivatkozott. A levágást követő húsvizsgálattal összefüggésben kiemelte, hogy a külső felületeket kell megszemlélni, a további tapintásos és bemetszéses vizsgálati eljárások nem kötelezőek, az a hatósági állatorvos megítélésétől függenek. Idézett a 2017. április 28-án kelt jelentésből, melyben a hatósági állatorvos a kórbonctani kép alapján vérfertőzést állapított meg. Alperes álláspontja szerint az elsőfokú hatóság a tényállást teljes körűen megállapította és a jogszabályok megfelelő alkalmazásával hozta meg döntését.
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[4]	A felperes keresetében elsődlegesen a tényállás megalapozatlanságára hivatkozott. Jogszabálysértésként a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004 CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 50. § (1) bekezdését jelölte meg. Véleménye szerint környezeti problémák és nem vérfertőzés okozta az változásokat, az állatok vágás előtti tüneteket nem mutattak. Kiemelte, hogy a tünetek nem kizárólag a vérfertőzésre jellemzőek, az egyéb lehetséges betegségeket a hatóságnak laborvizsgálat útján ki kellett volna zárnia. Jogszabálysértőnek találta, hogy a kiegészítő laborvizsgálatokat nem rendelték el, így az eljárásban lefolytatott bizonyítás elégtelen volt. A felperes a Ket. 3. § (1) bekezdésére, valamint a 72. § (1) bekezdés ea) és eb) pontjaira is hivatkozott. Sérelmezte, hogy a hatóság nem jelölte meg, hogy milyen jogszabályi rendelkezés alapján utasította el az általa indítványozott laborvizsgálatot. A felperes az első tárgyalást követően, 2018. február 6-án kelt beadványában keresetét további jogszabálysértésekre hivatkozással egészítette ki.
 
[5]	Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte. Fenntartotta, hogy a hatósági állatorvos a közösségi jogszabályoknak megfelelő eljárási rend szerint folytatta le a vizsgálatot, továbbá a hatóság eljárása nem sértette a felperes keresetlevelében felhívott jogszabályi rendelkezéseket. Hangsúlyozta, hogy a Ket. rendelkezései a húsvizsgálat során nem alkalmazandók, ugyanis azt az EK rendelet szabályozza. Laborvizsgálatot az EK rendelet kötelezően nem ír elő az eljáró hatósági állatorvos számára. Zoonózist okozó betegség gyanúja a kórbonctani eredmények alapján nem merült fel. A húsvizsgálati döntés nem iratokon és jegyzőkönyveken, hanem az elváltozásokon, mint tényeken alapult. A kobzási jegyzőkönyv formailag megfelel a Ket. 39. § (9) bekezdése szerinti hivatalos feljegyzésnek, ugyanakkor erre az iratra, mint bizonyítékra a határozat nem hivatkozott. A hatóság állításait a helyszíni ellenőrzésről készült jegyzőkönyvre és a 2017. április 28-án kelt jelentésre alapította.
Az elsőfokú ítélet
[6]	A Kaposvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a felperes törvényes határidőn belül előterjesztett keresetét megalapozottnak találta, ezért az alperes határozatát az elsőfokú határozatra is kiterjedő hatállyal hatályon kívül helyezte. Az első tárgyalást követően előterjesztett felperesi előkészítő iratban megjelölt jogszabálysértésekre történő hivatkozást elkésettnek minősítette és azok vizsgálatát a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 335/A. § (1) bekezdése alapján mellőzte. 

[7]	A bíróság elsődlegesen az eljárási jogszabálysértéseket, azaz a tényállás felderítettségét, illetve a határozat kötelező tartalmi elemeinek való megfelelést vizsgálta. Megállapította, hogy az alperes határozata a fellebbezésben foglaltakhoz képest hiányos, nem tartalmazza azokat a bizonyítékokat, amelyeken a hatóság döntése alapult. Az első- és másodfokú határozatok indokolásában nem történt hivatkozás a 2017. május 3-án készült jegyzőkönyvre, sem annak mellékletére. Az alperes a jegyzőkönyvből, illetve jelentésből idézeteket ragadott ki, meg sem jelölve azok forrását, mely a bizonyíték megjelölésének nem felel meg. A bíróság annyiban osztotta az alperes álláspontját, hogy sem az EK. rendelet, sem pedig az Éltv. nem írja el a jegyzőkönyv készítésének kötelezettségét, ugyanakkor rámutatott arra, hogy a vizsgálat eredményének rögzítését az EK rendelet kötelezővé teszi. Az Éltv. pedig a Ket. szabályait rendeli alkalmazni. Megállapította, hogy a hatóság által elvégzett húsvizsgálat szemlének minősül, melyről készült kobzási jegyzőkönyv nem felel meg sem a Ket. 39. § (3) bekezdése a-g) pontjaiban foglaltaknak, sem a (7) bekezdésében szabályozott egyszerűsített jegyzőkönyvnek. A bíróság véleménye szerint a jegyzőkönyv hibáinak korrigálása a jegyzőkönyvet készítő személy tanúkénti meghallgatásával vagy a meghallgatásról felvett jegyzőkönyv kiállításával a közokirati bizonyíték jelentőségét kérdőjelezné meg. A perben tett alperesi nyilatkozat nem pótolja közigazgatási határozat hiányosságát. 

[8]	A bíróság ellenben nem állapította meg a Ket. 3. § (1) bekezdésének a sérelmét arra hivatkozással, hogy az eljárás nem hivatalból, hanem kérelemre indult. A tényállás feltárása kapcsán kifejtette, hogy az EK-rendelet felperes által felhívott rendelkezéseiből nem következik az, hogy a hatósági állatorvos a kötelező, illetve szükséges vizsgálatok elrendelését elmulasztotta volna. E körben rámutatott arra, hogy a laboratóriumi vizsgálatra vonatkozó szabályokat nem lehet elkülönülten vizsgálni a lezárást követő húsvizsgálatra vonatkozó jogszabályi rendelkezésektől. Az EK rendelet I. Melléklet II. fejezet D./ pontja az általánosság szintjén ír elő kötelező rendelkezéseket, amelyeket a levágást követő húsvizsgálat alcím alatt a 2. pontban pontosít. Az 1. pont szerint elsődlegesen a külső felületeket kell megszemlélni. Mivel a 2. pontban " ha szükséges" kifejezést használta az uniós jogalkotó, így az áttapintás, bemetszés, illetve a laborvizsgálat elvégzése mindig a hatóság mérlegelésen alapuló döntésétől függ. Önmagában azon oknál fogva, hogy a húsvizsgálat során a laborvizsgálat elrendelésére nem került sor, hatóság eljárása nem jogszabálysértő. Az egyéb betegségek kizárása sem indokolta volna a laboratóriumi vizsgálat elvégzését, mivel a hatósági állatorvos feladata nem egy konkrét betegség megállapítása, hanem kizárólag a fogyasztásra való alkalmasságról való döntés. A hatósági állatorvosnak a húsvizsgálat során rendkívül tág mérlegelési köre van a tekintetben, hogy a szemrevételezésen túl milyen további vizsgálatot végez, de a mérlegelés jogszerűségét kizárólag akkor lehet értékelni, ha a hatósági állatorvos megállapításai korábban megfelelő módon, alaki és tartalmi követelményekkel is rendelkező jegyzőkönyvben rögzítésre kerülnek. 

[9]	A bíróság a vizsgálat eredményeinek nem megfelelő dokumentálása miatt egyetértett a keresetben foglalt azon érveléssel, hogy a húsvizsgálat nem volt tényszerű, illetve szakszerű, így az abból levont következtetések is megkérdőjelezhetőek. A szakszerűség körében utalt a bíróság a Ket. 1. § (2) bekezdésében megjelölt alapelvi rendelkezésre, valamint az EK rendelet I. fejezetére. Kiemelte, hogy a vizsgálati eredmények közlése körében az uniós jogalkotó szükségesnek látta a hatósági állatorvos vizsgálati tevékenysége eredményének rögzítését. A bíróság álláspontja szerint kizárólag a Ket.-nek megfelelő jegyzőkönyv alkalmas a hatóság döntésének alátámasztására, ilyen pedig nem állt rendelkezésre. Tekintettel arra, hogy az ügy érdemi eldöntésére kiható lényeges és a bírósági eljárásban nem orvosolható jogszabálysértés merült fel, ami egy új eljárásban bizonyítás felvétele esetén sem pótolható, a bíróság az alperesi hatóság új eljárás lefolytatására kötelezését mellőzte. A szakértő kirendelésére irányuló felperesi kérelmet arra hivatkozással utasította el, hogy a félsertések és szerveik már nem állnak rendelkezésre, nem vizsgálhatóak, továbbá a „kobzási jegyzőkönyv” olyan mértékű formai hibában szenved, mely alapján az bizonyítékul nem szolgálhat. A bíróság megítélése szerint a vágást követően mintegy másfél hónappal később készített jelentés és a 2017. május 3-án kelt jegyzőkönyv sem alkalmas a „kobzási jegyzőkönyv” alaki hibáinak pótlására, mert napi átlagos 1800-2700 állat húsvizsgálatának elvégzése mellett a 2017. március 10-i húsvizsgálat megállapításai nem idézhetők fel.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[10]	A jogerős ítélet ellen az alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet. Kérte a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és a jogszabályoknak megfelelő új határozat meghozatalát akként, hogy a Kúria az alperesi határozat hatályon kívül helyezésével egyidejűleg rendelje el az új másodfokú közigazgatási eljárás lefolytatását. Alperes a jogerős ítéletnek a másodfokú határozat indokolási hiányosságaival kapcsolatos megállapításait nem vitatta. Ellenben sérelmezte, hogy a „kobzási jegyzőkönyv” ítéletben megállapított formai hibája az elsőfokú közigazgatási szerv döntésével bármiféle kapcsolatban állna. A hatóságnak az EK rendelet I. melléklet II. szakasz V. fejezetében meghatározott húsvizsgálati döntést a vizsgálattal egy időben kell meghoznia. A tapasztalt elváltozások miatt a fogyasztásra nem alkalmas húst a Ket. szabályainak megfelelően elkészített jegyzőkönyv felvétele mellett is meg kellett volna semmisíteni. A dokumentálás hibája álláspontja szerint a fogyaszthatósági döntést nem befolyásolhatta, a jegyzőkönyv alakisága nem lehetett kihatással az elsőfokú közigazgatási szerv döntésére, így ezen okból a régi Pp. 339. § (1) bekezdése alkalmazásának nem lehet helye.

[11]	Az alperes szerint a húsvizsgálati eljárás egy olyan speciális eljárás, amelyet az EK rendelet részletesen szabályoz, éppen ezért nem lehet a Ket. 13. § (4) bekezdése figyelembevételével a Ket. 56. § (1) bekezdésében meghatározott szemlével azonosítani. Mivel nem egy klasszikus megtekintésről, megfigyelésről van szó, elrendelése nem a hatóság mérlegelésén múlik a tényállás tisztázása érdekében. A vizsgálat az EK rendeletben meghatározott szempontok szerint történik. Amennyiben a rendeletben meghatározott rendellenesség merült fel, az azonnali intézkedési kötelezettséggel párosul. A bíróság az indokolásban figyelmen kívül hagyta " lex specialis derogat lex generalis" jogelvet, melynek mellőzése miatt az alkalmazandó eljárási jogszabályhely kapcsán téves következtetésre jutott.

[12]	Az alperes szerint téves és iratellenes az ítélet azon része, melyben a bíróság a tanúvallomásokat és a "kobzási jegyzőkönyv" irat megnevezését akként értelmezi, hogy a hatóság az eljárás érdekében szükségesnek tartja jegyzőkönyv készítését. Ilyen nyilatkozat a tanúk részéről nem hangzott el, az irat megnevezéséből ezt a következtetést levonni nem lehet. Az eljárás során az alperes éppen úgy nyilatkozott, hogy véleménye szerint jegyzőkönyv készítése nem szükséges az eljárásban, azt számára a jogszabályok nem írják elő. A jogerős ítélet ezért ellentétes a Ket. 39. § (2) bekezdés c) pontjában foglalt jogszabályi rendelkezéssel. A húsvizsgálati eljárásban az ítéletben előírt, a Ket. 39. §-ában meghatározott tartalmi elemekkel rendelkező jegyzőkönyv nem is készíthető. Az irat nem tartalmazhat ügyiratszámot, hiszen az elkobzást követően kezdődhet meg az eljárás dokumentálása. A húsvizsgálati eljárás során nincs olyan érintett személy, akit a jogaira és kötelezettségeire figyelmeztetni lehetne. A vizsgálatnál csak a hatósági állatorvos és a vágóhídi személyzet van jelen. Eljárási jogokkal az EK rendelet sem a kérelmezőt (K. Zrt.) sem az elkobzott állat tulajdonosát nem ruházza fel. Az irat fejlécében a bíróság által hiányolt Ket. szerinti elem, a hatóság megnevezése ugyan nem, de a hatósági állatorvos pecsétje szerepel. A Ket. 39. § e) pontja szerinti lényeges körülmények és megállapítások az iratban rögzítésre kerültek, és abban szerepel a jegyzőkönyv készítésének helye és időpontja, valamint a készítőjének aláírása is. 

[13]	Ellentmondásos és tisztázatlan az alperes szerint, hogy mit tekintett a bíróság a húsvizsgálat hiányosságának az alakszerű jegyzőkönyv felvételén túl, amikor ítéletében tételesen levezette, hogy az eljárás megfelelt az EK rendeletben előírt szabályoknak. Az elsőfokú bíróság ezért a jogszabály téves értelmezése következtében jogsértően állapította meg, hogy az elsőfokú határozat nem felel meg a szakszerűségi követelményeknek és az elsőfokú hatóság nem tett eleget a tényállás felderítési kötelezettségének. Alperes véleménye szerint a bíróságnak a peres eljárás során csatolt " kobzási jegyzőkönyvet"  az elsőfokú eljárás kapcsán bizonyítékként kellett volna elfogadnia és értékelnie. Emiatt a jogerős ítélet ellentétes a Ket. 39. § (3) bekezdés a-g) pontjaiban, az 50. § (1) bekezdésében és a Ket. 3. §-ában foglalt rendelkezésekkel.

[14]	Előadta továbbá az alperes, hogy a határozatában a " kobzási jegyzőkönyvre" azért nem hivatkozott, mert bizonyítékként azt nem vizsgálta az eljárásában. Véleménye szerint a másodfokú közigazgatási eljárásban elkövetett eljárási hibák nem alapozzák meg az elsőfokú határozat hatályon kívül helyezését. A peres eljárás tárgya a másodfokú eljárás volt, ezért a bíróság jogsértően járt el, amikor nem hívta fel alperest arra vonatkozóan, hogy szükséges az elsőfokú határozat jogszerűségét is bizonyítania. A tájékoztatás elmaradása az alperes szerint az ügy érdemére lényegi kihatással volt, mivel a perben nem állt módjában részletesen kifejteni a "kobzási jegyzőkönyv" bizonyító erejét alátámasztó jogi és ténybeli érveit, valamint indítványozni sem tudta annak bizonyítékként történő értékelését.

[15]	Az alperes szerint az elsőfokú hatósági eljárásban nem történt lényeges, az ügy érdemére kiható eljárási szabály megsértése. A másodfokú közigazgatási eljárás megismétlésének elrendelésével az alperesi határozat ítéletben megállapított hiányosságai orvosolhatók. Minderre tekintettel az elsőfokú határozat hatályon kívül helyezése és az új eljárás mellőzése nem volt indokolt.

[16]	A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte. A 2018. szeptember 18-án és a 2019. október 15-én benyújtott előkészítő iratában egyetértett a jogerős ítélet azon érvelésével, mely szerint a húsvizsgálat a Ket. 56. § (1) bekezdésének megfelelő szemlének minősül, amiről szükség lett volna a Ket. 39. § (1) bekezdés b) és 39. § (2) bekezdés c) pontjának megfelelő jegyzőkönyv készítése. Kiemelte, hogy az első és másodfokú hatóság a tényállás tisztázására vonatkozó kötelezettségét nem teljesítette, az elsőfokú határozat jogszerűen felhasználható bizonyítási eszközöket nem tartalmazott. Utólagosan az eljárás megfelelő lefolytatása, sem az abban tett megállapítások nem igazolhatók hitelt érdemlően. Ha nincs megfelelő dokumentáció, akkor a húsvizsgálati döntés alaptalan. A felperes szerint a bíróság a tényállást megfelelő alapossággal tárta fel, ítéletében részletes bizonyíték és jogszabály értelmezést folytatott le, döntését megfelelő indokolással látta el.
A Kúria döntése és jogi indokai
[17]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott.

[18]	A Kúria elöljáróban rögzíti, hogy az alperes a keresettel támadott határozatában az elsőfokú határozatot azért hagyta helyben, mert a felterjesztett iratanyag alapján úgy ítélte meg, hogy "az elsőfokú hatóság a tényállást teljes körűen megállapította, annak értékelése során a megfelelő jogszabályokat alkalmazta". A fellebbezési eljárásban mégis folytatott le kiegészítő bizonyítást, melynek során beszerzett bizonyítékokat elmulasztotta megnevezni határozatában, ezért döntése az elsőfokú bírósági eljárásban jogszabálysértőnek bizonyult. Az alperes felülvizsgálati kérelmében elismerte, hogy határozatának indokolási része hiányos, ezért a jogerős ítélet ezzel kapcsolatos megállapításait nem támadta. Erre figyelemmel a felülvizsgálati eljárásnak nem volt tárgya felülvizsgálati kérelemmel nem támadott ítéleti rendelkezés jogszerűsége. A Kúria a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 275. § (2) bekezdése alapján a jogerős határozatot csak a felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatta felül. 

[19]	A felülvizsgálati kérelem alapján a Kúriának abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy a húsvizsgálati eljárásban a hatósági állatorvost terhelő dokumentációs kötelezettség milyen eljárási szabályok betartásával teljesíthető, annak elmulasztása befolyásolja-e az elsőfokú hatósági határozat jogszerűségét, illetve ha megvalósult az eljárási szabálysértés, az utóbb orvosolható-e a fellebbezési eljárásban.

[20]	A perben nem képezte vita tárgyát, hogy az alperes az Éltv. hatálya alá tartozó [2. § (1) bekezdés i) pont] eljárást folytatott le. Az Éltv. az EK rendelet, mint az Európai Unió általános hatályú közvetlenül alkalmazandó kötelező jogi aktusa végrehajtásához szükséges rendelkezéseket állapítja meg. [77. § (1) bekezdés g) pont.] Ebből következően az elsőfokú bíróság helyesen indult ki az EK rendelet vonatkozó szabályozásából annak a kérdésnek a megválaszolása körében, hogy a hatósági állatorvosnak a post mortem húsvizsgálat során milyen eljárási szabályokat kell betartania ahhoz, hogy az elvégzett vizsgálat eredménye alapján az elsőfokú hatóság az Éltv. 35. § (4) bekezdése a), b) pontjai alapján megillető felügyeleti jogkörében mérlegelhesse az Éltv. 57. § (1) bekezdés g), illetve i) pontjai szerinti intézkedések elrendelése szükségét.

[21]	Az EK rendelet 4. cikk  (8) bekezdés d) pontja a hatósági ellenőrzések általános elveként fogalmazza meg, hogy az e rendelet hatálya alá tartozó minden állati eredetű termék tekintetében a felülvizsgálati feladatok elvégzésekor a hatáskörrel rendelkező hatóságnak különös gondot kell fordítania a figyelembe vett elemek és a felülvizsgálat megállapításainak dokumentálására. 

[22]	Az Éltv. 35. § (4) bekezdés a) és b) pontja alapján az élelmiszer biztonsági feladatainak keretében az élelmiszerlánc-felügyeleti szerv elvégzi, illetve felügyeli a vágóállat vizsgálatot és - az e törvény végrehajtására kiadott jogszabályban meghatározott kivételekkel - a közfogyasztásra, illetve az egyéb okból levágott (elejtett, kifogott, gyűjtött) állatok húsvizsgálatát, elbírálja és igazolja az egyes élelmiszerek feldolgozásra és emberi fogyasztásra való alkalmasságát.

[23]	Az EK rendelet 5. cikk 1. d) pontja alapján a friss húst forgalomba hozó vágóhidakon a levágást követő húsvizsgálatot a hatóság alkalmazásában álló hatósági állatorvos végzi az EK rendelet I. melléklet II. fejezetének I. szakaszában foglalt általános követelményekkel és a IV. szakasz különleges követelményeivel összhangban. 

[24]	Az 5. cikk. 3. pontja alapján az ellenőrzések elvégzése után a hatósági állatorvos az I. melléklet II. szakaszában meghatározottak szerint megfelelő intézkedéseket tesz, különösen az alábbiak tekintetében:
a) a vizsgálat eredményeinek közlése;
b) az élelmiszerláncra vonatkozó információval kapcsolatos döntések;
c) az élő állatokkal kapcsolatos döntések;
d) az állatjóléttel kapcsolatos döntések;
és
e) a hússal kapcsolatos döntések.

[25]	Az EK rendelet II. szakasz I. fejezet tartalmazza a vizsgálati eredmények közlésének szabályait. E rendelkezések körében mindössze azt írja elő, hogy a hatósági állatorvosnak rögzítenie és értékelnie kell a vizsgálati tevékenységek eredményeit, de nem tartalmaz részletszabályokat arra vonatkozóan, hogy az előírt dokumentálást a hatósági állatorvosnak milyen formában és eljárási szabályok betartása mellett kell elvégeznie, ezért helytállóan vonta le az elsőfokú bíróság azt a következtetést, hogy - eltérő rendelkezés hiányában -  az alperes eljárásában irányadó Éltv. különös eljárási szabályai a hatósági állatorvos által végzett húsvizsgálatra is alkalmazandók. 

[26]	Az Éltv. 39. § (1) bekezdése a hatáskörrel rendelkező élelmiszerlánc-felügyeleti szerv eljárására a Ket. rendelkezéseit a az Éltv. 39. § (2)-(4) bekezdésében, a 42. §-ban, a 44. §-ban, a 49-50. §-ban meghatározott eltérésekkel rendeli alkalmazni. Az élelmiszerlánc-felügyeleti szerv tehát fő szabályként a Ket. általános szabályai szerint jár el, azonban eljárásában az általánostól eltérő szabályokat kell alkalmaznia feladatainak ellátásához. Ezek a kivételek általánosságban a laboratóriumi vizsgálatokkal kapcsolatosak, illetve élelmiszerek fogyaszthatóságával, húsvizsgálattal függnek össze. A jogerős ítélet ezért tévedés nélkül rögzítette, hogy a Ket. jegyzőkönyvre vonatkozó szabályai az Éltv. hatálya alá tartozó eljárásokban is irányadók.

[27]	A Ket. 39. § (1) bekezdése azokat az eljárási cselekményeket sorolja fel, melyek esetekben a közigazgatási hatóság - mérlegelésétől függetlenül - hivatalból köteles jegyzőkönyvet felvenni. A jegyzőkönyvkészítés célja a hatóság tényállás-felderítése körében végzett eljárási cselekmények kellő dokumentálása. Ennek kiemelt szerep jut az olyan eljárási cselekmények esetében, amelyek egyszeriek és megismételhetetlenek. Ekkor a közigazgatási hatósági eljárás egészének jogszabályszerűsége múlhat a hatósági jegyzőkönyv megszabott alakban való elkészítésén és rendelkezésre állásán. 

[28]	A Ket. 39. § (1) bekezdés f) pontja alapján jegyzőkönyv készítése kötelező a jogszabályban meghatározott eljárási cselekményről. A Kúria álláspontja szerint a hatósági állatorvos által végzett húsvizsgálat, nem a Ket. 56. § (1) bekezdése szerinti szemle, hanem az EK rendeletben előírt olyan kötelezően elvégzendő eljárási cselekmény (helyszíni ellenőrzés), melynek eredményét rögzíteni és értékelni kell, mivel a vizsgálati eredmény fogja képezni a hatóság intézkedésének ténybeli és jogi alapját, ezért ilyen esetben a hatósági jegyzőkönyvnek bizonyítási funkciója is van. A Kúria annyiban osztja az alperes álláspontját, hogy az EK-rendeletben meghatározott szempontok szerint végzett vizsgálat nem azonosítható egy általános közigazgatási eljárás részét képező megtekintéssel vagy megfigyeléssel, mert annak elrendelése nem a hatóság mérlegelésén múlik, hanem az EK rendelet speciális szabályain. 

[29]	A Kúria hangsúlyozza, hogy a Ket. 50. § (4) bekezdése bizonyítékként kezeli a hatósági ellenőrzésről készült jegyzőkönyvet. A húsvizsgálat eredményének dokumentálása és annak módja nem az eljáró hatóság döntésétől függ, és még kevésbé a tanúk által hivatkozott formanyomtatvány alkalmazásától vagy annak elnevezésétől, hanem az EK rendelet és a Ket. fentiekben hivatkozott kötelező előírásán. A Kúria ezért a jogerős ítélet indokolását e vonatkozásban helyesbíti. A bíróság téves jogértelmezése azonban az ítéleti döntés jogszerűségét nem befolyásolta az alábbiakra figyelemmel.
 
[30]	Az eljáró hatóságok és a közigazgatási bíróság jellemzően iratokból dolgozik. Ha a közigazgatási hatóság az eljárását nem dokumentálja, tényállításait nem tudja bizonyítani, orvosolhatatlan, az ügy érdemére kiható eljárási szabálysértéshez vezethet a mulasztása (Legf. Bír. Kfv.III.38.385/2000/7.). Helytállóan állapította meg az elsőfokú bíróság, hogy a húsvizsgálat időpontjában készült "kobzási jegyzőkönyv" elnevezésű irat a Ket. 39. § (3) bekezdés a-g./ pontjaiban rögzített kötelező tartalmi elemek hiányában jegyzőkönyvnek nem felel meg, az mindössze hivatalos feljegyzésnek minősíthető a Ket. 39. § (7) alapján. A másodfokú eljárásban a hatósági állatorvos ellenőrzéséről felvett jegyzőkönyv, és a hatósági állatorvosnak a húsvizsgálat időpontját követő másfél hónap elteltével emlékezetből készített jelentése a vizsgálat eredményéről - mely szövegszerűen nem egyezik a 2017. év március 10-én kiállított kobzási jegyzőkönyvvel - nem pótolja az eljárási cselekménnyel egy időben kiállított, a Ket. formai követelményeinek megfelelő jegyzőkönyvet. Figyelemmel arra, hogy a vizsgált félsertések és belső szerveik megsemmisítését a hatósági állatorvos azonnal elrendelte, a húsvizsgálat ismételt elvégzése a vizsgálati eredmény hiteles rögzítése érdekében végleg meghiúsult, ezért az elsőfokú hatóság intézkedésének törvényessége és megalapozottsága egy megismételt eljárásban sem lenne bizonyítható. A bíróság az alperesnek a másodfokú határozatában megjelölni elmulasztott bizonyítékait és a per folyamán csatolt „kobzási jegyzőkönyvet” érdemben is megvizsgálta és okszerűen vonta le azt a következtetést, hogy az első- és másodfokú hatósági eljárásban elkövetett eljárásjogi jogszabálysértések az alperes részéről egy új eljárásban sem orvosolhatóak, ezért jogszerűen mellőzte az alperes új eljárás lefolytatására kötelezését.

[31]	Kiemeli a Kúria, hogy jelen ügyben a bíróság - megkísérelve az alperes által elkövetett eljárásjogi jogszabálysértés orvoslását - a fellebbezési eljárásban lefolytatott bizonyítást és a beszerzett bizonyítékot (jelentést) is vizsgálta értékelte. A bizonyítékok felülmérlegelésére a felülvizsgálati eljárásban a régi Pp. 275. § (2) bekezdése alapján csak kivételesen van lehetőség, ha a bírói mérlegelés kirívóan okszerűtlen. Felülmérlegelésre okot adó körülmény jelen eljárásban nem merült fel. A jogerős ítélet iratellenes megállapításokat nem tartalmaz, jogi indokolása rendkívül alapos és pontos, az elsőfokú bíróság döntését részletes jogszabályi hivatkozásokkal és logikai ellentmondásoktól mentes levezetésekkel támasztotta alá.

[32]	Az elsőfokú bíróság a régi Pp. 3. § (3) bekezdését sem sértette meg azzal, hogy nem hívta fel az alperest az elsőfokú határozat jogszerűségének bizonyítására. A fellebbezési eljárásban ugyanis a teljes felülbírálat elve érvényesül, az alperes éppen az elsőfokú határozat megalapozottságának vizsgálata körében rendelte el a hatósági állatorvos ellenőrzését, és annak eredménye alapján rendelkezett az elsőfokú határozat helybenhagyásáról. Ha a bírósági felülvizsgálat eredményeként a másodfokú határozat jogszabálysértőnek bizonyul, az értelemszerűen az elsőfokú határozat törvényességének megállapíthatóságát is kizárja. A „kobzási jegyzőkönyvet” az alperes csatolta be a bíróság felhívására, ezért alappal nem hivatkozhat arra, hogy nem volt módja indítványozni perben annak bizonyítékként történő értékelését. A jogerős ítélet a "kobzási jegyzőkönyv " vonatkozásában is megállításokat tartalmaz, ezért az alperest jogsérelem nem érte.

[33]	A Kúria egyetért az elsőfokú bírósággal, hogy az EK rendelet a vizsgálat módszerét illetően a hatósági állatorvosnak a vágást követő húsvizsgálat során igen tág mérlegelési jogkört biztosít, mely mérlegelési tevékenység jogszerűségének felülvizsgálatára a hatósági eljárásban akkor van mód, ha a vizsgálati eredmények alaki és tartalmi követelményekkel is rendelkező bizonyító erejű közokiratban vannak rögzítve. Jelen ügyben ilyen bizonyíték nem állt rendelkezésre a hatósági eljárásban, habár annak pótlására az alperes kísérletet tett a fellebbezési eljárásban. A Kúria álláspontja is az, hogy a hiteles vizsgálati eredmény reprodukálására a már említett okok miatt nincs jogszerű lehetőség.

[34]	Minderre figyelemmel a Kúria megállapította, hogy a jogerős ítélet érdemben nem jogszabálysértő, ezért azt a régi Pp. 275. § (3) alapján hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma

[35]	A hatósági állatorvos által a levágást követően végzett húsvizsgálat nem a Ket. 56. § (1) bekezdése szerinti szemle, hanem az EK rendeletben előírt olyan kötelezően elvégzendő eljárási cselekmény (helyszíni ellenőrzés), melynek eredményét a Ket. 39. § (1) bekezdése alapján kötelező jegyzőkönyvben rögzíteni és értékelni.

Záró rész
[36]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (1) (2) bekezdése alapján a felperes kérelmére tárgyaláson bírálta el.

[37]	A felperesnél a felülvizsgálati eljárásban költség merült fel, mivel felülvizsgálati ellenkérelmet terjesztett elő, ezért a régi Pp. 270. § (1) alapján alkalmazandó 78. § (1) bekezdése alapján annak viselésére a pervesztesnek minősülő alperes köteles. 

[38]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 39. § (1) bekezdés d) pontja és 50. § (1) bekezdése szerinti felülvizsgálati eljárási illetéket - az alperest az Itv. 5. § (1) bekezdés a) pontja alapján őt megillető illetékmentességre figyelemmel - a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó 75. § (1) bekezdése és a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 14. §-a alapján az állam viseli.

[39]	Az ítélet ellen a felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. október 15. 

. Patyi András s.k. a tanács elnöke, Dr. Dobó Viola s. k. előadó bíró, Dr. Varga Eszter s.k.bíró