A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.765/2018/5.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró	

A felperes: felperes neve- személyesen eljáró
	
Az alperes: alperes neve(fél címe)

Az alperes képviselője: Dr. ... kamarai jogtanácsos	

A per tárgya: idegenrendészeti ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: az alperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 7.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2018. április 27-én kelt 4.K.30.332/2018/6. számú ítélete

Rendelkező rész 

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.30.332/2018/6. számú ítéletét hatályában fenntartja.
A felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A kínai állampolgárságú felperes 1997-től folyamatosan meghosszabbított tartózkodási engedéllyel él Magyarországon. Házastársa nemzeti letelepedési engedéllyel rendelkezik, önálló jövedelme és bankszámlája van, a felperes tartását közjegyző előtt tett nyilatkozatában vállalta. A felperes feleségével és két kiskorú gyermekével él egy háztartásban a felesége tulajdonát képező lakásban.
[2]	A felperes nemzeti letelepedési engedély kiadása iránti kérelmét az elsőfokú idegenrendészeti hatóság határozatával a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (a továbbiakban: Harmtv.) 33. § (1) bekezdés a) pont második fordulata és 35. § (1a) bekezdése alapján elutasította, mert a felperes magyarországi megélhetése nem volt biztosított és letelepedése nem állt összhangban Magyarország érdekeivel.
[3]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2017. november 16. napján kelt 106-L-38088/1/2017. számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta.
[4]	Indokolása szerint a felperes keresőtevékenységet nem végzett, a felesége tartási nyilatkozatára és az eltartott két kiskorúra is figyelemmel a felperes jövedelme átlagosan havi bruttó 450.000.- forint (nettó 319.250.- forint) volt. A rendszeres jövedelmen felül a felperes házastársa 3.453.576.- forint, míg a felperes saját számláján 1,1 millió forintnak megfelelő deviza megtakarítással rendelkezett. Álláspontja szerint a kérelmező havi jövedelme szinte teljes egészében a napi megélhetésre fordítódik, abból jelentős összegű megtakarítás nem keletkezik. 
[5]	A felperes házastársának édesapja által biztosított havi 300 USD összeg a felperes tekintetében azért nem vehető figyelembe, mert az a két gyermek tartásához való hozzájárulást célozza. Minderre figyelemmel a felperes megélhetése a nemzeti letelepedéshez szükséges mértékben nem biztosított.
[6]	Megállapította továbbá, hogy a felperessel szemben 2000-ben egyéb vagyoni jellegű bűncselekmények elkövetése miatt, 2001-ben személyi szabadság megsértése miatt indult büntetőeljárás, amelyekért őt el is ítélték. Megjegyezte, hogy az Alkotmányvédelmi Hivatal, a Terrorelhárítási Központ és a Budapesti Rendőr-főkapitányság állásfoglalása szerint a felperes letelepedése Magyarország nemzetbiztonsági és közbiztonsági érdekeit nem sérti.
[7]	Bár a felperes az eltelt idő alatt mentesül a büntetett előélethez fűződő hátrányos jogkövetkezmények alól, ám az alperes álláspontja szerint a felperes által elkövetett bűncselekmények nem minősülnek fiatalkori botlásnak, ezért a felperes letelepedése nem áll összhangban Magyarország nemzeti érdekével. E mellett a felperes gazdasági, tudományos, kulturális és sport érdek fennállását sem támasztotta alá.
	A kereseti kérelem
[8]	A felperes eljárási- és anyagi jogi jogszabálysértésekre hivatkozással kérte a jogerős határozat bírósági felülvizsgálatát.

	Az elsőfokú ítélet

[9]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével az alperes határozatát az elsőfokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezte.
[10]	Indokolása szerint nem lehet figyelmen kívül hagyni, hogy a felperes házastársa - bizonylatokkal alátámasztottan - egy prosperáló, magyar állampolgár munkavállalókat foglalkoztató gazdasági társaság tulajdonosa és ügyvezetője. Érvelése szerint az igazolt 3-4 millió forint körüli megtakarítás egy négy tagú családnak hosszabb távra elegendőnek mutatkozhat még akkor is, ha valamely oknál fogva a havi rendszeres jövedelem elmaradna.
[11]	Az alperes tévesen nem vette figyelembe a nagyszülői támogatást és a gyermekek után járó családi kedvezményt, mert ezek ugyan a gyermekek eltartásához járulnak hozzá, azonban ezek révén több marad a felperesi megélhetés biztosítására.
[12]	A felperes ugyan nem, de házastársa rendelkezik lakástulajdonnal, ezért a családot nem terheli lakhatási kiadás.
[13]	Rögzítette továbbá, hogy a büntetett előélethez fűződő hátrányok alóli mentesítés beálltával a felperesnek újból lehetősége nyílt mindazon jogok megszerzésére, amelyekhez a büntetlen előéletű személyeknek is joga van. A mentesített személy büntetlen előéletűnek tekintendő és nem tartozik számot adni olyan elítélésről, amelyre nézve mentesítésben részesült. A mentesítés alapja az a feltevés, hogy a büntetés elérte célját és az elítéltet vissza vezette a társadalomba. Mindezek alapján nem értékelhető a felperes terhére olyan korábbi elítélés, amelyekre nézve Magyarország törvényei alapján mentesítésben részesült.
[14]	Az alperes a határozatának indokolásában a bizonyítékokat nem okszerűen mérlegelte, ezzel megsértette a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 339/B. §-át.
[15]	A megismételt eljárásra nézve előírta, a felperes vagyoni helyzetében bekövetkezett időközi változások értékelését, a családtámogatás figyelembe vételét, továbbá azt, hogy a felperest büntetlen előéletű személynek kell tekinteni, de értékelni kell azt is, hogy jól érti és beszéli a magyar nyelvet. Mindezekre is figyelemmel kell a felperes nemzeti letelepedési engedély kiadása iránti kérelméről dönteni.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[16]	Az alperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és a keresetet elutasító ítélet meghozatalát kérte. Álláspontja szerint az ítélet a Pp. 206. § (1) bekezdésébe, a 339/B. §-ába és 339. § (1) bekezdésébe ütközik. A bíróság a vonatkozó jogszabályokat tévesen értelmezte, önmagában az, hogy egyes bizonyítékokat a közigazgatási hatóságoktól eltérően értékelt és mérlegelt, még nem ad alapot a határozat hatályon kívül helyezésére.
[17]	Előadta, hogy a felperes megélhetésének körülményeit komplex módon vizsgálta. A határozatban foglalt érvelés megismétlése mellett kiemelte, hogy a Policy Agenda meghatározása szerint 2017-ben egy két felnőtt és két gyermekből álló aktívkorú háztartás esetében a társadalmi létminimum 341.388.- forint volt. A felperes által igazolt havi jövedelem ezt az összeget nem éri el, az igazolt megtakarítás is csak arra elegendő, hogy az esetlegesen felmerülő váratlan kiadásokat fedezni tudják.
[18]	Állította, hogy nem rótta fel a felperesnek a Harmtv. 35. § (5) bekezdése szerinti kizáró okként a korábbi bűncselekmények elkövetését, ám a feltárt egyéb körülmények értékelésével jutott arra a következtetésre, hogy a felperes letelepedése nem áll összhangban Magyarország nemzeti érdekével.
[19]	Hangsúlyozta, hogy a felperes több éve nem dolgozik, saját ingatlannal vagy vagyonnal nem rendelkezik, magyarul nem beszél.
[20]	Kiemelte, hogy a felperes által kért státuszmegadás jogszabályi feltétele az, hogy a kérelmező letelepedése Magyarország érdekében álljon. Ezért hiába mentesül a felperes a büntető jogi hátrányok alól, az általa elkövetett bűncselekmények figyelmen kívül hagyása a jogalkotói szándékkal kimondottan ellentétes lenne. Véleménye szerint egy harmadik országbeli állampolgártól, aki Magyarország kíván letelepedni és új életet kialakítani, a társadalom jogosan várja el, hogy választott új hazájában jogkövető, példamutató magatartást folytasson, kerülje a jogszabálysértést. Egy ilyen személytől fokozottan várható el a magyar jogszabályok, az írott és íratlan közösségi szabályok betartásával az itteni életre méltónak mutatkozzon. Megjegyezte még, hogy a Harmtv. 35. § (1a) bekezdésének nem teljesülése önmagában elegendő indok a kérelem elutasítására akkor is, ha a felperes megélhetése igazoltnak bizonyulna.
[21]	A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében az ítélet hatályában fenntartását indítványozta.
A Kúria döntése és jogi indokai
[22]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[23]	A Pp. 275.§ (1) és (2) bekezdései szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során, a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[24]	A Kúria szerint az elsőfokú bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból helytálló jogi következtetést vont le.
[25]	A felülvizsgálati bíróság elsődlegesen rögzíti, hogy az elsőfokú bíróság vizsgálta a közigazgatási eljárás teljes anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, ennek során a bizonyítékokat a Pp. 206. § (1) bekezdése alapján a maguk összességében értékelte és helyesen állapította meg, hogy felperes keresete nem alapos. Jogszabálysértést ebben a körben a rögzített tényállás iratellenessége, a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen vagy a logika szabályaival ellentétes mérlegelése alapozhat meg, ilyen jogsértés azonban nem tárható fel.
[26]	Az eljárt bíróság a felperes keresetét minden vonatkozásában elemezte és elbírálta, az alperesi határozat jogszerűségét illető álláspontjának a Pp. 221. § (1) bekezdésének teljes mértékben megfelelő, kellően részletes indokát adta. Az ítéleti indokokat a Kúria teljes körűen osztja, ezek megismétlése nélkül a felülvizsgálati kérelemre figyelemmel az alábbiakat hangsúlyozza.
[27]	A Harmtv. 36. § (1) bekezdés a) pontja értelmében az a harmadik országbeli állampolgár kaphat nemzeti letelepedési engedélyt, akinek Magyarország területén lakhatása és megélhetése biztosított.
[28]	A kiemelt jogszabályi rendelkezés alapján helyesen jártak el a közigazgatási hatóságok, amikor a felperes magyarországi megélhetésének körülményeit a Harmtv. végrehajtására kiadott 114/2007. (V.24.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Vhr.) 95. §-ában foglaltak figyelembevételével vizsgálták. A rendelkezésre álló bizonyítékokat azonban nem okszerűen mérlegelték, amelyre figyelemmel helytállóan jutott az elsőfokú bíróság arra a következtetésre, hogy az alperes megsértette a Pp. 339/B. §-át.
[29]	A közigazgatási hatóságok alapos indok nélkül hagyták figyelmen kívül azt a tényt, hogy a felperes házastársa egy prosperáló gazdasági társaság tulajdonosa és ügyvezetője. Ebből következik, hogy ő várhatóan a jövőben is ennyi jövedelemmel, illetve további megtakarításokkal fog rendelkezni.
[30]	Kirívóan okszerűtlen volt a nagyszülői támogatás és gyermekek után járó családi kedvezmény értékelése. Kétségtelen, hogy ezek az összegek a gyermekek tartását célozzák, ám összességében mégiscsak a családi bevétel részét képezik, ami által több marad a felperes megélhetésének biztosítására.
[31]	Az eljárt hatóságok nem értékelték a súlyának megfelelően azt sem, hogy a felperes házastársa lakástulajdonnal rendelkezik. A biztos lakhatás egy család számára alapvető jelentőséggel bír, nemcsak kiiktatja a lakhatással kapcsolatos esetleges bizonytalanságot, de a családi kiadások során sem kell a lakhatás költségeivel számolni.
[32]	A felülvizsgálati kérelemben hivatkozott társadalmi létminimum valóban iránymutatásul szolgál, ám önmagában az a tény, hogy a felperes igazolt havi jövedelme ezt az összeget nem éri el, még nem támasztja alá azt, hogy a felperes megélhetése akár csak kétséges is lenne.
[33]	A Harmtv. 35. § (1a) bekezdés szerint a 35. § (1) bekezdésében foglaltakon túl Magyarországon történő letelepedés céljából nemzeti letelepedési engedélyt a harmadik országbeli állampolgár akkor kaphat, ha letelepedése Magyarország érdekeivel összhangban áll. A Vhr. 103. § (6) bekezdése kimondja, hogy a törvény 35. § (1a) bekezdés alkalmazásában a regionális igazgatóság Magyarország érdekének tekintheti különösen Magyarország gazdasági, tudományos, kulturális és sport érdekének fennállását, valamint a harmadik országbeli állampolgár nagy mértékű társadalmi integrációját.
[34]	Az előzőekből következik, hogy letelepedés csak akkor engedélyezhető, ha az összeegyeztethető a haza érdekével. A Vhr. 103. § (6) bekezdése példálózó jelleggel sorolja fel a nemzet érdekében álló egyes okokat. A taxáció azonban nyitott, így a gazdasági, tudományos, kulturális és sport érdekkörön kívül más ok is megalapozhatja a harmadik országbeli állampolgár letelepedését.
[35]	A határozatokból kitűnően az eljárt hatóságok különös jelentőséget tulajdonítottak a felperes elítélésének annak ellenére, hogy ő már mentesült a büntetett előélethez fűződő hátrányok alól. Amint arra az elsőfokú bíróság is rámutatott, e tényről a mentesített személy számot adni nem köteles, a mentesítéssel feltehető, hogy a büntetés elérte célját, az elítélt visszailleszkedett a társadalomba. Kétségtelen, hogy Magyarország érdekében az olyan kérelmező letelepedése áll, aki jogkövető magatartást folytat, a közigazgatási határozatok indokolása szerint azonban a felperest a múltja végig kíséri, az őt - a mentesítéstől függetlenül - tartósan megbélyegzi. Szó nincs arról, hogy a büntetett előéletet a hatóság soha, semmilyen körülmények mellett se vehetné figyelembe, ám jelen esetben az alperes semmilyen olyan tényre, körülményre nem hivatkozott, amely miatt a mentesülés ellenére is releváns lenne ez a körülmény. A felperes múltjának hangsúlyos vizsgálatát az alperesnek arra figyelemmel is meg kellett volna indokolnia, hogy az Alkotmányvédelmi Hivatal, a Terrorelhárítási Központ és a Budapest Rendőr-főkapitányság állásfoglalása szerint a felperes letelepedése Magyarország nemzetbiztonsági és közbiztonsági érdekeit nem sérti.
[36]	Az, hogy a harmadik országbeli állampolgár letelepedése a nemzeti érdekeket nem sérti, természetesen nem jelenti egyben azt is, hogy a letelepedése összhangban áll Magyarország érdekeivel. Az alperes azonban elmulasztotta bemutatni azt az összefüggést, amely szerint a korábbi elítélés - a mentesítés és a szakhatósági állásfoglalások ellenére - miért zárja ki lényegében automatikusan a Magyarország érdekeivel való esetleges egyezőséget. Ezt a tényt a Vhr. 103. § (6) bekezdésében felsorolt szempontok hiánya sem támasztja automatikusan alá.
[37]	A kifejtettekre figyelemmel helytállóan állapította meg az elsőfokú bíróság a Pp. 339/B. §-ának sérelmét, amelyre figyelemmel jogszerűen helyezte hatályon kívül a közigazgatási határozatokat és kötelezte új eljárásra az elsőfokú szervet. 
[38]	A megismételt eljárásra nézve az eljárt bíróság ugyancsak helytálló iránymutatást adott. Ezt a Kúria annyival egészíti ki, hogy a bírósági döntés nem jelenti egyben azt is, hogy a felperes kérelmét feltétel nélkül teljesíteni kellene. Az új eljárásban az ítéleti útmutatásnak megfelelően kell a felperes körülményeit vizsgálni és értékelni, ennek során a korábbi elítélést csak akkor értékelheti, ha annak indokát is adja. A megismételt eljárásban a felperes körülményeiben bekövetkezett változást is mérlegelni kell.
[39]	A Kúria szerint a jogerős ítélet indokolása eleget tesz a perrendi követelményeknek, a tényállást helytállóan rögzítette, iratellenes megállapítást, okszerűtlen és logikátlan érvelést, következtetést nem tartalmaz.
[40]	Az elsőfokú bíróság az összes körülményt körültekintően mérlegelte, jogszabályi hivatkozásokkal rámutatott arra, hogy a hatósági mérlegelés mely okból nem felelt meg a jogszabályi követelményeknek. Önmagában az egyes bizonyítékok eltérő értékelése valóban nem ad alapot a határozat hatályon kívül helyezésére, ám jelen esetben nem pusztán egy másik mérlegelési lehetőségről van szó, hanem arról, hogy az eljárt hatóságok kirívóan okszerűtlenül értékelték a rendelkezésre álló bizonyítékokat. A jogszerű elsőfokú ítélet kifejtett indokainak felülmérlegelésére ezért a Kúria nem látott lehetőséget.
[41]	Az előzőekre tekintettel a Kúria a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta, mert az nem sérti a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályi rendelkezéseket.

	A döntés elvi tartalma 

[42]	Okszerűtlen a bizonyítékok mérlegelés akkor, ha a kérelmező helyzetére vonatkozó releváns bizonyítékokat a hatóság indokolatlanul hagy figyelmen kívül, ugyanakkor jogszabályi alap és feltárt ok-okozati összefüggés nélkül értékel olyan korábbi elítélést, amelyhez fűződő hátrányos következmények alól a kérelmező már mentesült. 
Záró rész
[43]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése szerint tárgyaláson bírálta el.
[44]	A felperesnek a felülvizsgálati eljárásban költsége nem merült fel, ezért e tárgyban a Kúriának rendelkeznie nem kellett.
[45]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket az alperes helyett az állam viseli a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-ának megfelelően.
[46]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. május 8.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. előadó bíró; Dr. Sugár Tamás s.k. bíró 
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő