A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e

Az ügy száma: Kfv.IV.37.762/2018/9. szám

A tanács tagjai: Dr. Patyi András a tanács elnöke
		    Dr. Varga Eszter előadó bíró
		    Dr. Dobó Viola bíró

A felperes: felperes neve

A felperes jogi képviselője: Dr. Puja Ügyvédi Iroda; eljáró ügyvéd: dr. Puja János Attila

Az alperes: Innovációs és Technológiai Miniszter

Az alperes jogi képviselője: Dr. Posztós Mónika Amarilla kamarai jogtanácsos
		                   
A per tárgya: oktatási ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 16.K.32.538/2017/21. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 16.K.32.538/2017/21. számú ítéletét - az indokolás részbeni megváltoztatásával és az új eljárásra kötelezés mellőzésével - hatályában fenntartja.

Az alperes és a felperes a felülvizsgálati eljárásban felmerült költségét maga viseli.

A felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes részére az Oktatási Hivatal (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) OH-FHF/1119-11/2009. számon adott magyarországi működésre vonatozó, „más szervezettel együttműködésben" működési formájú feltételes működési engedélyt azzal, hogy a felperesi intézmény a Magyar Köztársaság területén kizárólag, mint a University of Wales (a továbbiakban: Egyetem) affiliált felsőoktatási intézménye működhet, képzést kizárólag ezen egyetem általi elismerés esetén folytathat. A működési engedélyről szóló határozat rögzíti, hogy a külföldi felsőoktatási intézmény a származási országában államilag elismert felsőoktatási intézménynek minősül. A kérelemben megjelölt képzések ugyan nem minősülnek felsőfokú végzettséget adó képzésnek, azonban az azokban megtanultak a BSc (Hons) in Business Admistration elnevezésű alapképzésbe beszámítanak. A képzések beszámításának lehetőségét szerződés alapján az Egyesült Királyságban államilag elismert, oklevél-kibocsátási joggal rendelkező Egyetem ismeri el, ezáltal a képzések a származási országban államilag elismert felsőoktatási intézmény által jogszerűen kiadott oklevélhez vezetnek. A működési engedély 2014. évi módosítása szerint a felperes a magyarországi működését a C. E. A. S. Kft.-vel együttműködésben folytatja.

[2]	Az elsőfokú hatóság a 2016. augusztus 2-án kelt FNYF/1460-1/2016. számú végzésével hivatalból elrendelte a felperes működési engedélyének felülvizsgálatát a nemzeti felsőoktatásról szóló 2011. évi CCIV. törvény (a továbbiakban: Nftv.) 76. § (3) bekezdése alapján, és az FNYF/1002-1/2017. számú határozatával a felperes működési engedélyét 2017. június 30-ai hatállyal visszavonta, egyidejűleg a külföldi intézményről a közhiteles nyilvántartásában vezetett adatokat törölte. Rögzítette, hogy a felperes 2017. június 30-át követően Magyarországon felsőoktatási képzésre irányuló tevékenységet nem végezhet, oklevelet nem bocsáthat ki, továbbá köteles a hallgatók jogviszonyát megszüntetni. Határozatának indokolásában kifejtette, hogy a felperes képviselőjének eljárás során tett nyilatkozata szerint a működési engedély felülvizsgálati eljárás során jutott tudomására, hogy a külföldi intézmény felperes felsőoktatási fokozathoz nem vezető képzéssel rendelkezik. Az elsőfokú hatóság kikérte a Magyar Ekvivalencia és Információs Központ (a továbbiakban: MEIK) állásfoglalását is, melyben foglaltakat az illetékes brit információs központ is megerősítette. Eszerint a felperes az Nftv. 76. § (1) bekezdésében foglaltakat nem teljesíti, mert a származási országában nem minősül államilag elismert felsőoktatási intézménynek, az általa Magyarországon folytatott képzés és a kiállított oklevél nem államilag elismert felsőoktatási fokozatot adó képzésnek felel meg. Az Nftv. egyes rendelkezéseinek végrehajtásáról szóló 87/2015. (IV. 9.) Kormányrendelet (a továbbiakban: Vhr.) 10. § (4) bekezdésére hivatkozással rögzítette, hogy a hiányzó feltételek biztosítására történő felhívást az eljárás során azért mellőzte, mert minden arra jogosult akként nyilatkozott, hogy az Nftv. 76. § (1) bekezdése szerinti feltételeknek nem felel meg és az nem is orvosolható.

[3]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperesi jogelőd (a továbbiakban együtt: alperes) a 2017. május 12. napján kelt, 33487-3/2017/FOKT számú határozatával az elsőfokú határozatot megváltoztatta és a felperes működési engedélyét ezen határozat jogerőre emelkedésével visszavonta. Rendelkezett arról, hogy a felperes Magyarországon felsőoktatási képzésre irányuló tevékenységet nem végezhet, oklevelet nem bocsáthat ki, továbbá köteles a hallgatók jogviszonyát megszüntetni. Határozatában megállapította, hogy a 2016. augusztus 2-án indult eljárásra az Nftv. 2017. április 11-én hatályba lépett rendelkezéseit nem kell alkalmazni. Megállapította továbbá, hogy az elsőfokú hatóság az eljárása során mellőzte a Vhr. 10. § (4) bekezdésében foglaltak alkalmazását, ezért e felhívás pótlásáról a másodfokú eljárásban maga intézkedett. Rögzítette, hogy a felperes, illetve magyarországi képviselője nem tudta igazolni, hogy a külföldi intézmény a származási országában államilag elismert felsőoktatási intézménynek minősül, továbbá hogy a képzésre tekintettel kiállított oklevél államilag elismert felsőoktatási fokozatot adó képzésnek felel meg. Határozati álláspontja szerint az elsőfokú hatóság az indokolási kötelezettségnek eleget tett. A MEIK az eljárásban nem szakhatóságként járt el, hanem az Oktatási Hivatalról szóló 121/2013. (IV. 26.) Kormányrendelet 19. §-a alapján a feladata - többek között -, hogy a hatósági feladatokhoz kapcsolódóan kapcsolatot tart és közvetlenül együttműködik más államok és nemzetközi szervezetek ekvivalencia-ügyekkel foglalkozó központjával; ellátja a szakképzettségek elismerésére vonatkozó európai uniós irányelvek nemzeti koordinátori teendőit; továbbá szakmai képesítések más uniós tagállamban való elismerését érintő kérdésekben illetékes hatóságként részt vesz a belső piaci információs rendszer működtetésében.

A felperes keresete és az alperes ellenkérelme

[4]	Az alperes határozatával szemben a felperes keresettel élt, amelyben annak elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését kérte. Arra hivatkozott, hogy a döntés idő előtti, mert az Nftv. 76. § (1) bekezdésében meghatározott feltételeket a már működési engedéllyel rendelkező külföldi felsőoktatási intézménynek 2018. január 1. napjáig kell teljesíteni, így az azt megelőző vizsgálat nem lehet jogszerű. Az Nftv. módosítása 2017. április 11-én lépett hatályba, így a 2017. április 28-án kelt elsőfokú, illetve a 2017. június 19. napján keltezett másodfokú határozat meghozatalakor az új hatályos jogszabályt kellett volna alkalmazni. Állította, hogy a Vhr. 10. § (4) bekezdése szerinti rendelkezések sérelmével került sor a határozat meghozatalára, a kötelezően előírt eljárási elemek mellőzésére figyelemmel, sértve ezzel a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 4. § (1) bekezdését és 72. § (1) bekezdés db) pontját. Sérelmezte, hogy a MEIK eljárási szerepe tisztázatlan volt a tárgyi eljárásban, állásfoglalása nem volt megismerhető. Álláspontja szerint a törlésre vezető feltételek létezése nem igazolt, ugyanolyan feltételekkel végzi a tevékenységét, mint a működési engedély kiadásakor. Összességében az alperes a tényállást nem tárta fel, valamint megfelelő szakértelem hiányában döntött a külföldi felsőoktatási intézmény tevékenységéről. Állította, hogy a másodfokú hatóság hatáskör elvonásával hozta meg a határozatát. A törvényben meghatározott hatásköre ugyanis kizárólag a miniszternek van, ennek az átadásnak a lehetőségét más jogszabály nem biztosította, ily módon az államtitkár általi kiadmányozás súlyosan jogsértő.

[5]	Az alperes az ellenkérelmében a határozatban foglalt indokok alapján a kereset elutasítását kérte.

	Az elsőfokú ítélet

[6]	Az elsőfokú bíróság a 16.K.32.538/2017/21. számú ítéletével az alperes határozatát az elsőfokú határozatra kiterjedően hatályon kívül helyezte és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezte.

[7]	Az alperes  Szervezeti és Működési Szabályzatáról szóló 33/2014. (IX. 26.) EMMI utasítás 1. melléklet 6. függelék III. fejezet A) rész 23. pontja alapján megállapította, hogy az Emberi Erőforrások Minisztere, mint másodfokú hatóság átruházott kiadmányozási jogkörében az oktatásért felelős államtitkár járt el, azaz a perbeli esetben hatáskörelvonás nem történt.

[8]	Megállapította, hogy az Nftv. 115. § (7) bekezdése alapján az Nftv. 76. § (1) bekezdésében foglalt feltételek tekintetében a törvényalkotó egyértelmű szándéka arra irányult, hogy a tárgyi engedéllyel rendelkezők számára a törvényi feltételek igazolására a törvényben előírt határidő biztosítva legyen, ez a szándék egybeesik az adott oktatási intézményekben tanuló hallgatók érdekeinek megóvásával. Hivatkozott a jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) 15. § (1) bekezdés b) pontjára, melynek értelmében a folyamatban lévő eljárásban a 2017. április 11-én hatályba lépett rendelkezést alkalmazni kellett volna, mely miatt az alperes jogszabálysértő módon az Nftv. 115. § (7) bekezdésben írtakat figyelmen kívül hagyva hozta meg döntését.

[9]	Az elsőfokú bíróság ítéleti álláspontja szerint az alperes jogosult volt a Vhr. 10. § (4) bekezdése szerinti felhívást a másodfokú eljárásban pótolni, további bizonyítás lefolytatásától nem volt elzárva, ez a felperes állításával ellentétben nem eredményezett hatáskörelvonást.

[10]	A fentieken túl az elsőfokú bíróság megállapította, hogy az alperes a tényállás tisztázására vonatkozó kötelezettségének nem tett eleget, mert az elektronikus levelezésen keresztül beszerzett információkat közhiteles adatokra való hivatkozással kezelte tényként akkor, amikor egy másik állam jogát is érintette az ügy. Az elsőfokú bíróság álláspontja szerint az alperes az interneten fellelhető adatokra anélkül támaszkodott, hogy ténylegesen ezen adatok kinyomtatott, felülhitelesített, az Egyesült Királyságban működő magyar külképviseleti hatóság által felülbélyegzett, a külföldi jog által értelmezett formában kerültek volna felhasználásra. Álláspontja szerint a perben eldöntendő kérdés szakkérdésnek minősül, amelyre vonatkozóan az adott európai tagállamban működő magyar külképviseletnek van jogosultsága tájékoztatást adni, az ennek hiányában beszerzett információk nem alkalmasak az alperesi döntés alátámasztására. A jogalkotó nem hatalmazza fel az alperesi hatóságot az európai tagállamok oktatási ügyeiben való joggyakorlat, jogi ismeretek, oklevelek értelmezésére. A külföldi felsőoktatási intézmények működésével kapcsolatos engedélyezési eljárás során nemzetközi jogsegély igénybevételével előírt eljárási rendben kell a feltételeket ellenőrizni. A törlési eljárás e tekintetben azonos megítélés alá kell, hogy essen az engedélyezési eljárással. Megállapította, hogy a perben becsatolt e-mailes levelezés nem tekinthető olyan dokumentációnak, amely az előírt eljárási rendnek megfelelne. Önmagában egy közhiteles külföldi nyilvántartásra történő hivatkozás semmilyen tény, vagy körülmény igazolására nem alkalmas, a konkrét nyilvántartási adatok, a konkrét nyilvántartásban szereplők, vagy azok hiánya lehet alkalmas az adott magyar intézményhez tartozó külföldi intézmény jogi megítélésére.

[11]	Az elsőfokú bíróság a megismételt eljárásra azt az iránymutatást adta, hogy az elsőfokú hatóság a közhiteles nyilvántartás közhiteles adatain alapuló tényállás megállapítására köteles és ennek következtében lesz abban a helyzetben az oktatási hatóság, hogy a döntését meghozza.

	A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[12]	Az ügyben az alperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, melyben elsődlegesen az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését és a felperes keresetének elutasítását, másodlagosan az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését, és az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását kérte.

[13]	Arra hivatkozott, hogy az elsőfokú ítélet ellentétes a hazai és nemzetközi joggal, egybemossa a nemzetközi jogsegély és a közokiratok felülhitelesítésének eljárásait. Ebből következően az ítélet indokolásában foglalt módon a megismételt közigazgatási eljárást még törvénysértően sem lehetne lefolytatni, tekintettel arra, hogy nem létezik olyan közokirat, amely az ügy szempontjából releváns lenne, és ha létezne is, nemzetközi egyezmény mentesítené azt a magyar külképviselet felülhitelesítésének eljárása alól. 
[14]	Az alperes álláspontja szerint az elsőfokú ítélet tévesen állapítja meg, hogy a jogalkotó nem hatalmazta fel az alperesi hatóságot külföldi államok oktatási ügyeiben való joggyakorlat vagy oklevelek értelmezésére. Az Oktatási Hivatalról szóló 121/2013. (IV. 26) Kormányrendelet 19. § (1) bekezdés ab) pontjaiban foglalt rendelkezéssel ugyanakkor a jogalkotó az Oktatási Hivatal részeként működő MEIK feladatává tette, hogy a jogszabályban meghatározottak szerint hivatalos tájékoztatást adjon a külföldi oktatási rendszerekről, a külföldi köz- és felsőoktatási intézményekről, a felsőfokú végzettséget tanúsító oklevelek megszerzésének feltételeiről. Az eljáró bíróság ítéletében teljesen figyelmen kívül hagyta a nemzeti felsőoktatási információs központok által hatáskörükben végzett tevékenységet. 

[15]	Arra is hivatkozott, hogy a 2001. évi XCIX. törvénnyel került kihirdetésre, és így a belső jog részévé vált a felsőoktatási képesítéseknek az európai régióban történő elismeréséről szóló, 1997. április 11-én, Lisszabonban aláírt Egyezmény (a továbbiakban: Lisszaboni Elismerési Egyezmény). A Lisszaboni Elismerési Egyezménynek Magyarország mellett az Egyesült Királyság is részese. Az egyezmény ugyan alapvetően a képesítések elismeréséről szól, ám azon túlmenő kötelezettségeket is ró a részes államokra. A Lisszaboni Elismerési Egyezmény értelmező rendelkezése szerint: „Felsőoktatási intézmény: olyan felsőoktatási képzést nyújtó intézmény, amelyet az egyik fél illetékes hatósága felsőoktatási rendszerébe tartozónak ismer el." A tájékoztatásról szóló VIII.2. Cikk szerint: „Felek megteszik a megfelelő lépéseket, hogy összeállítsák, frissítsék és közreadják (...) b) a felsőoktatási rendszerükbe tartozó elismert állami és magán intézmények listáját, megjelölve, hogy ezen intézmények milyen típusú képesítések kiadására jogosultak, valamint melyek az egyes intézményekbe és képzési programokra való bejutás feltételei." Ezen rendelkezés alapján a részes tagállamok, így a jelen peres eljárás tárgya szerinti esetben az Egyesült Királyság feladata a felsőoktatási rendszerébe tartozó elismert (állami és magán) intézmények listáját összeállítani, megjelölve, hogy ezen intézmények milyen típusú képesítések kiadására jogosultak, valamint melyek az egyes intézményekbe és képzési programokra való bejutás feltételei. E kötelezettségének végrehajtására minden részes állam a IX.2. Cikk alapján úgynevezett nemzeti felsőoktatási információs központot hoz létre, melynek feladata egyrészről, hogy információt adjon a saját felsőoktatási intézményeiről, másrészről pedig, hogy hozzásegítsen harmadik személyeket, hogy egy másik részes állam felsőoktatási intézményeiről információt szerezhessenek. A nemzeti felsőoktatási információs központok közös honlapon teszik közzé magukról és felsőoktatási rendszerükről a releváns információkat. Az Egyesült Királyság az előzőeknek megfelelően a UK ENIC/NARIC szervezetet jelölte meg a nemzeti információs központnak. Mindezek alapján az alperes álláspontja szerint, az ítéletben foglaltaktól eltérően a hatályos jogi szabályozásnak megfelelően járt el akkor, amikor határozatában nem a külképviseleti szerven keresztüli megkeresésre, hanem az elsőfokú hatóságnak az Egyesült Királyság által kijelölt nemzeti információs központ általi információszolgáltatásra alapította határozatát. E körben hivatkozott a Ket. 27. § (3) bekezdésére, amely szintén alátámasztja a külföldi hatósággal történt közvetlen érintkezés lehetőségét. 

[16]	Hangsúlyozta, hogy olyan lista vagy okirat nem létezik, amely a listán nem szereplő intézményeket tartalmazná, ilyen lista összeállítása kivitelezhetetlen is lenne. A jogsegélykérelemre adott válasz szerint a felperes a „felsorolásba vett" intézmény volt 2007-ig, 2007 után pedig szakmai és felnőttképzési kurzusokat kínál, ami azt jelenti, hogy felsőoktatási fokozatot nem állíthat ki. Előadta, hogy az eljáró hatóság a Ket. által lehetővé tett angol nyelvű elektronikus levél útján folytatta le a nemzetközi jogsegélyeljárását, amely a nemzetközi érintkezésben bevett, gyakorlatias és a lehető leggyorsabb módja a tényállás megállapításához szükséges információk beszerzésének.
 
[17]	Végezetül arra hivatkozott, hogy az elsőfokú ítéletben foglalt külföldi közokirat felülhitelesítésére vonatkozó megállapítások sem megalapozottak. Mivel a kifejtettek szerint nincs olyan felsorolás, amely azt tartalmazza, hogy melyek azok az intézmények, amelyek nem az Egyesült Királyság felsőoktatási intézményei, ezért erről nem is létezik olyan közokirat sem, amely ezt az információt tartalmazva, azt felülhitelesítve az iratokhoz csatolható lett volna. Az eljáró hatóság a nemzetközi jogsegély igénybe vételével azt kívánta kizárni, hogy a felperes listán való fel nem lelhetőségének oka nem az, hogy pl. az intézmény a nevét megváltoztatta, beolvadt egy másik felsőoktatási intézménybe stb. Megjegyezte, hogy az Egyesült Királyságban kiállított közokiratok magyar nagykövetség által való felülhitelesítése alól egyébként mentesítést ad a külföldön felhasználásra kerülő közokiratok diplomáciai vagy konzuli hitelesítésének (felülhitelesítésének) mellőzéséről Hágában, az 1961. október 5. napján kelt egyezmény kihirdetéséről szóló 1973. évi 11. törvényerejű rendelet.

[18]	A felperes felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztett elő. 

A Kúria döntése és jogi indokai

[19]	A felülvizsgálati kérelem az ügy érdemében alaptalan az alábbiak szerint.

[20]	A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 275. § (1)-(2) bekezdései szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló adatok alapján a jogerős határozatot csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatja felül, kivéve, ha a pert hivatalból megszünteti, vagy ha a határozatot hozó bíróság nem volt szabályszerűen meg alakítva, illetve a határozat meghozatalában olyan bíró vett részt, akivel szemben a törvény értelmében kizáró ok áll fenn.

[21]	A Kúria mindenekelőtt rögzíti, hogy az alperes a felülvizsgálati kérelmében kizárólag az elsőfokú ítéletnek azon megállapításait vitatta, amelyek az Nftv. 76. § (1) bekezdésében rögzített feltételek érdemi vizsgálatával, az ezzel összefüggő tényállás feltárásával és indokolási kötelezettség teljesítésével kapcsolatosak. E jogszabályhely közigazgatási eljárás megindításakor hatályos szövegezése értelmében, Magyarország területén külföldi felsőoktatási intézmény akkor folytathat oklevelet adó képzési tevékenységet, ha a származási országában államilag elismert felsőoktatási intézménynek minősül és az általa Magyarország területén folytatni kívánt képzés és az arra tekintettel kiállított oklevél államilag elismert felsőoktatási fokozatot adó képzésnek (oklevélnek) felel meg és a működését az oktatási hivatal engedélyezte. Az oktatási hivatal a működési engedélyre vonatkozó határozatát visszavonja, amennyiben a felsőoktatási intézmény, vagy a képzés e feltételeknek utóbb nem felel meg. 

[22]	Az Nftv. 76. § (1) bekezdésében rögzített feltételeket az Nftv. módosításáról szóló 2017. évi XXV. törvény (a továbbiakban: Mód.tv.) 2017. április 11. napjától módosította, és az Nftv. 115. § (7) bekezdése akként rendelkezett, hogy a Mód.tv.-vel megállapított - többek között - a 76. § (1) és (1a) bekezdésében meghatározott feltételeket - föderatív állam esetében annak központi kormányzatával létrejött előzetes megállapodás kivételével - a 2017. szeptember 1-jén magyarországi működési engedéllyel rendelkező külföldi felsőoktatási intézménynek 2018. január 1-jéig kell teljesíteni. A feltételeket nem teljesítő külföldi felsőoktatási intézmény működési engedélyét az oktatási hivatal visszavonja és 2018. január 1-jét követően a külföldi felsőoktatási intézmény magyarországi képzésének első évfolyamára hallgató nem vehető fel azzal, hogy a 2018. január 1-jén már megkezdett magyarországi képzések változatlan feltételek mellett kifutó rendszerben - de legfeljebb a 2020/2021-es tanévben - fejezhetők be.

[23]	A Kúria megállapította, hogy a felperes a keresetében - a határozat kiadmányozására alapított semmisségi okon túl - elsődlegesen arra hivatkozott, hogy a folyamatban lévő közigazgatási eljárásban a fenti jogszabályi rendelkezést alkalmazni kellett volna, azaz az alperes, illetve az elsőfokú hatóság az Nftv. 76. § (1) bekezdésében rögzített feltételeket rajta idő előtt kérte számon. 

[24]	Az elsőfokú bíróság - az alperes által felülvizsgálati kérelemmel nem támadott - ítéleti megállapítása szerint a Jat. 15. § (1) bekezdés b) pontjára figyelemmel, mivel „folyamatban lévő eljárásra azok alkalmazási kötelezettségét a Jat. nem zárja ki", az alperes jogszabálysértő módon, az Nftv. 115. § (7) bekezdésben írtakat figyelmen kívül hagyva hozta meg döntését. Az ítéletben foglaltak szerint a törvényalkotó egyértelmű szándéka arra irányult, hogy a tárgyi engedéllyel rendelkezők számára a törvényi feltételek igazolására a törvényben előírt határidő biztosítva legyen. A Kúria e megállapítás megalapozottságát arra irányuló felülvizsgálati kérelem hiányában nem vizsgálhatta, így nem foglalhatott állást arról, hogy az Nftv. 76. § (1) bekezdésében meghatározott feltételek utóbbi (2017. április 11-i) módosítása, és ez új feltételeknek való megfelelésre vonatkozó törvényi határidő a perbeli, 2016 augusztusában indult, és ekkor hatályos feltételek vizsgálatára irányuló ügyben alkalmazandó volt-e. A Kúria ugyanakkor megállapította, hogy az alperes által nem támadott e megállapítás azzal a jogkövetkezménnyel jár, hogy az egyébként a működési engedély felülvizsgálatára jogszerűen megindított eljárásban az alperes a perbeli feltételek fennállását nem vizsgálhatta volna, hiszen e feltételeket - az elsőfokú bíróság megállapítása szerint - a felperesnek csak 2018. január 1. napjáig, azaz a közigazgatási eljáráson kívüli, jövőbeni időszakig kellett teljesítenie. E megállapítására figyelemmel az elsőfokú bíróság nem bocsátkozhatott volna annak a vizsgálatába, hogy egyébként az alperes - az ítéleti megállapítás szerint - még nem számon kérhető feltételek tekintetében a tényállás feltárására és az indokolási kötelezettség teljesítésére vonatkozó követelményeknek eleget tett-e, e kereseti érveket az Nftv. 115. § (7) bekezdésében foglaltak alkalmazására vonatkozó ítéleti megállapítás miatt nem is vizsgálhatta volna.

[25]	Mivel az alperes felülvizsgálati kérelme kizárólag a fent megjelölt feltételek érdemi vizsgálatához kapcsolódott (MEIK szerepe az eljárásban; UK ENIC/NARIC-on keresztül jogszerűen beszerzett információ; nemzetközi jogsegély keretében tisztázott tények; a felülhitelesítésre és az Egyesült Királyságban felsőoktatási intézménynek nem minősülő intézményekről vezetett „negatív lista" hiányára vonatkozó ítéleti megállapítások vitatása), mely feltételek meglétét a felperesnek az elsőfokú bíróság alperes által a rendkívüli felülvizsgálat során nem támadott megállapítása szerint a perbeli időszakban még nem kellett teljesítenie, ezért a Kúria csak azt állapíthatta meg, hogy az elsőfokú bíróság szükségtelenül bocsátkozott az Nftv. 76. § (1) bekezdésében foglaltak érdemi vizsgálatába, az e körben tett megállapításait a Kúria a fentiek szerint az indokolás megváltoztatásával mellőzte, melyre tekintettel a felülvizsgálati kérelemben foglaltak érdemben nem is voltak vizsgálhatók. 

[26]	A Kúria a fentiek alapján az elsőfokú ítéletet, mivel az a felülvizsgálati kérelemben megjelölt, az érdemi döntésre kiható jogszabálysértésben nem szenved - az indokolás részbeni megváltoztatása és a régi Pp. 339. § (1) bekezdése szerinti új eljárás elrendelésének mellőzése mellett - a régi Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta. A Kúria rögzíti, hogy a jogerős ítéleti megállapításból következően az alperesi elsőfokú hatóság 2018. január 1. napjától (a jelenlegi szabályozás szerint 2019. január 1. napjától) már nincs elzárva attól, hogy - amennyiben a működési engedély érvényessége még fennáll - hivatalból megindított eljárás keretében vizsgálja a jelen perben is érintett feltételek teljesülését. Tekintettel azonban arra, hogy a közigazgatási ügyekben eljárt bíróság a jogerős közigazgatási határozatot és az azt megelőző eljárást vizsgálja felül, amely eljárás 2018. január 1. napja előtt folyt, ennél fogva megismételt eljárás elrendelésének a perbeli esetben nem volt helye.
	A döntés elvi tartalma

[27]	Amennyiben az elsőfokú bíróság azt állapítja meg, hogy az alperes a felperesi intézményen olyan működési feltételek meglétét kéri számon, melyeket csak a jövőben, a közigazgatási eljáráson kívüli időszakban kell teljesíteni, e feltételek érdemi vizsgálatába a per során szükségtelenül bocsátkozik.

Záró rész

[28]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson bírálta el.

[29]	A Kúria a felülvizsgálati perköltségről a régi Pp. 81. § (1) bekezdése alapján úgy rendelkezett, hogy azt mindegyik fél maga viseli.

[30]	Az alperes az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) 5. § (1) bekezdés c) pontja alapján teljes személyes illetékmentességben részesül, ezért az Itv. 62. § (1) bekezdés h) pontja alapján feljegyzett felülvizsgálati eljárási illeték a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 14. §-a alapján az állam terhén marad.

[31]	Az ítélet elleni felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

Budapest, 2019. szeptember 24.

Dr. Patyi András s.k. a tanács elnöke, Dr. Varga Eszter s.k. előadó bíró,  Dr. Dobó Viola s.k. bíró