A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság

í t é l e t e

Az ügy száma: Kfv.IV.37.757/2018/9. szám

A tanács tagjai: Dr. Patyi András a tanács elnöke
		    Dr. Varga Eszter előadó bíró
		    Dr. Dobó Viola bíró

A felperes: Dr. felperes neve

A felperes jogi képviselője: Dr. Farkas Gabriella pártfogó ügyvéd
			
Az alperes: alperes neve
                   
Az alperes jogi képviselője: Dr. Cziráky Gábor kamarai jogtanácsos

Az alperesi beavatkozó: a személyesen eljárt Alperesi beavatkozó 
			     
A per tárgya: ingatlan-nyilvántartási ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.32.643/2017/18. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.32.643/2017/18. számú ítéletét hatályában fenntartja.

A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

A pártfogó ügyvéd díját teljes egészében az állam viseli.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes és a beavatkozó, mint házastársak 10/80-10/80-ad tulajdoni hányadát képezte a Budapest II. kerület .../1 hrsz.-ú, természetben a B. E. S. u 70/B. szám alatt található ingatlan (a továbbiakban: perbeli ingatlan). A felperes és a beavatkozó között házasság felbontása és járulékai iránt folyamatban volt perben a Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (a továbbiakban: elsőfokú polgári bíróság) a 2010. július 21-én kelt, 10.P.II.20.198/2009/29. számú ítéletével a perbeli ingatlan tekintetében a felek között fennálló közös tulajdont megszüntette oly módon, hogy a felperes tulajdoni illetőségét a beavatkozó tulajdonába adta, amely tulajdoni illetőség megváltási árát 26.500.000,- forintban állapította meg. Az elsőfokú polgári bíróság kötelezte a beavatkozót, hogy fizessen meg a felperesnek házastársi közös vagyon megosztása értékkülönbözete, közös tulajdon megszüntetése megváltási ára, illetve közüzemi díj tartozás elszámolása jogcímén összesen 22.620.000,- forintot azzal, hogy az ítélet jogerőre emelkedését követően megkeresi az illetékes földhivatalt, hogy a perbeli ingatlanra a felperes nevére bejegyzett 10/80-ad tulajdoni illetőséget törölje, és arra a beavatkozó tulajdonjogát a 22.620.000,- forint értékkülönbözet megfizetésének igazolását követően házastársi közös vagyon megosztása jogcímen jegyezze be. Kötelezte továbbá a felperest, hogy a perbeli ingatlant ingóságaitól kiürítve hagyja el, kijelentkezését igazolja, az általa korábban használt lakrészeket bocsássa a beavatkozó birtokába. A másodfokon eljáró Fővárosi Bíróság a 2011. május 31-én kelt 50.Pf.638.149/2010/6. számú ítéletével az elsőfokú polgári bíróság ítéletét akként változtatta meg, hogy az értékkülönbözet összegét 22.350.000,- forintra leszállította, így a földhivatali megkeresés tekintetében a beavatkozó ezen összeg megfizetésének igazolására köteles.

[2]	A beavatkozó 2013. július 11-én adásvételi szerződést kötött a perbeli ingatlan 20/80-ad tulajdoni hányada (a tulajdonát képező 10/80-ad tulajdoni hányad, valamint a házastársi közös vagyon megosztása jogcímén megszerzett 10/80 tulajdoni hányad) vonatkozásában a perben nem álló H. I. M. Kft.-vel. Az adásvételi szerződés 1.3. a) pontja értelmében a vételár kifizetése úgy történik, hogy a vevő a vételárból 22.350.000,- forint összeget a Fővárosi Törvényszék Letétkezelési Osztályára köteles letétbe helyezni a felperes javára. Az összeg letétbe helyezése megtörtént, azonban a felperes a letétbe helyezett összeget nem vette fel. A Fővárosi Törvényszék, mint másodfokú bíróság a 2014. október hó 3. napján kelt, 45.Pkf.636.841/2014/2. számú végzésben a letét elfogadását megtagadta. Rögzítette, hogy nem tekinthető a teljesítés jogszerű felajánlásának az, hogy a kötelezett a teljesítés közvetlen felajánlása helyett harmadik személlyel a neki járó pénzösszeg jogosult javára történő bírósági letétbe helyezésében állapodik meg, és a bírói letéti számlára történő befizetésről a kötelezettet értesíti.

[3]	A fentieket követően a beavatkozó végrehajtási eljárást kezdeményezett a felperessel szemben a perbeli ingatlan kiürítése érdekében a házastársi közös vagyon megszüntetés tárgyában hozott ítéletekre alapítottan, tekintettel arra, hogy a teljesítési határidő utolsó napja 2015. február 26-án lejárt. A beavatkozó kérelmére eljáró Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság a 0103-2.Vh.305/2015/1. számú végrehajtási lappal elrendelte a perbeli ingatlan kiürítését. A végrehajtás elrendelése feltételeként figyelembe vette, hogy az M. B. Zrt. által kiállított igazolás szerint a bank 2015. február 16-án teljesítette a H. I. M. Kft. átutalási megbízását a felperes részére 22.350.000,- forint összegben, és a közlemény rovatban feltüntette mind az elsőfokú-, mind a másodfokú polgári bírósági ítéletek számát, és azt, hogy a beavatkozó nevében teljesít. 

[4]	A felperes a végrehajtási eljárás során kifogással élt, amelyben kérte a végrehajtási lap visszavonását, többek között arra való hivatkozással, hogy az összeget az átutalással kapcsolatos költség levonása után visszautalta, mivel azt hitte, hogy az bűnügyből származik, illetőleg mert a kötelezett, azaz a jelen per beavatkozója nem személyesen tejesített. Az eljáró Budapesti II. és III. Bíróság a 0103-2.Vh.305/2015/13. számú végzésével a felperes végrehajtási lap visszavonása iránti kérelmét elutasította. Megállapította, hogy a vonatkozó értékkülönbözet teljesítése megtörtént 2015. február 16-i értéknappal, ennek tényét a felperes is elismerte, a teljesítés megtörténtére igazolt adat áll rendelkezésre. Rögzítette, hogy az a tény, mely szerint a felperes a számlájára érkezett összeggel úgy rendelkezett, hogy azt némi levonás után visszautalja, a teljesítést nem teszi meg nem történtté. A felperes fellebbezésére eljárt Fővárosi Törvényszék, mint másodfokú bíróság a 44.Pkf.639.169/2015/2. számú végzésével a 0103-2.Vh.305/2015/13. számú végzést helybenhagyta.

[5]	A fenti előzményeket követően hozta meg - megismételt eljárásban - az alperes XI. Kerületi Hivatala (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) a 2016. december 23. napján kelt, 193239/3/2016. számú határozatát, melyben - a per érdemére vonatkozó rendelkezéseket tekintve - a felperes javára 10/80-ad arányban bejegyzett tulajdonjogot törölte és a beavatkozó 10/80-ad arányú tulajdonjogát házastársi közös vagyon megszüntetése jogcímén bejegyezte. Döntésének indokolásában megállapította, hogy a beavatkozó tulajdonjoga bejegyzésének nincs akadálya, mivel igazolt adat áll rendelkezésre abban a tekintetben, hogy a beavatkozó megfizette a felperes részére a házastársi vagyonközösség megszüntetése során született jogerős bírósági ítéletben a számára előírt értékkülönbözetet, illetőleg az a tény, hogy azt a felperes visszautalta, nem tette meg nem történtté a teljesítést. Ezt követően az elsőfokú hatóság a 2016. december 28-án kelt, 193239/5/2016. számú határozatával a beavatkozó bejegyzési engedélye, önkéntes hiánypótlása alapján a beavatkozó javára adásvétel jogcímén, valamint házastársi közös vagyon megszüntetése jogcímén 10/80-10/80-ad arányban bejegyzett tulajdonjogot törölte, és egyidejűleg a H. I. M. Kft. 20/80-ad arányú tulajdonjogát vétel jogcímén bejegyezte.

[6]193239/3/2016. számú határozattal szemben előterjesztett felperesi fellebbezés folytán eljárt alperes a jelen perben felülvizsgálni kért 2017. március 27. napján kelt, 30376/2/2017. számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Határozatának indokolásában hivatkozott a Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság 10.P.II.20.198/2009/29. számú ítéletére, a Fővárosi Bíróság 50.Pf.638.149/2010/6. számú ítéletére, valamint a Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság 0103-2.Vh.305/2015/13. számú végzésére, és a Fővárosi Törvényszék 44.Pkf.639.169/2015/2. számú végzésére. Rögzítette, hogy a végrehajtási lap visszavonása tárgyában hozott jogerős bírósági végzés megállapította, hogy a 22.350.000,- forint összegű értékkülönbözet átutalásra került az adós, azaz a felperes bankszámlájára, amely tényt a felperes is elismerte. A csatolt teljesítési igazoláson a kedvezményezett neve, az összegszerűség, illetőleg közleményként az értékkülönbözet megfizetéséről rendelkező bírósági ítéletek, valamint a beavatkozó neve feltüntetésre került. Megállapította, hogy az a tény, hogy a felperes az összeget a visszautalás költségével csökkentve visszautalta, a teljesítés megtörténtét nem befolyásolta. Határozatát az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (a továbbiakban: Inytv.) 1. § (1a) bekezdésére, 6. § (1) bekezdésére, 7. § (1) bekezdésére, 26. § (1) és (3) bekezdésére, 29. §-ára, 32. § (1) bekezdésére, 39. § (1) bekezdésére, 49. § (1) bekezdésére, 57. § (1) bekezdésére, és a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 5:167. §-ára alapította.

A felperes keresete és az alperes ellenkérelme

[7]	Az alperes határozatával szemben a felperes keresettel élt, amelyben elsődlegesen annak megváltoztatását kérte akként, hogy a bejegyzés iránti kérelmet a bíróság utasítsa el, másodlagosan az alperes határozatának elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését és az elsőfokú hatóság új eljárásra kötelezését kérte. Álláspontja szerint az eljáró hatóságok a tények teljes körű feltárása nélkül, iratellenesen és jogszabálysértő módon hozták meg döntéseiket. Előadta, hogy a beavatkozó sohasem teljesített a részére, a banki átutaláson nem a beavatkozó szerepel feladóként és a hatályos jogszabályok szerint a tartozás átruházásához a jogosult hozzájárulása is szükséges, amelyet ő nem adott meg. Hangsúlyozta, hogy a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: régi Ptk.) 332. § (1) bekezdése alapján az alperesi hatóságnak be kellett volna szereznie a hozzájáruló nyilatkozatát. Amennyiben az ingatlan-nyilvántartási hatóság eljárása során nincsen figyelemmel a régi Ptk. 332. § (1) bekezdésében foglaltakra, akkor úgynevezett akarat-nélküli kötelmi ügyleteket lehetne létrehozni. Azáltal, hogy a beavatkozó helyett egy harmadik fél teljesített, a jogalap nélküli gazdagodás jogintézménye valósult meg. Álláspontja szerint az alperes a végrehajtási eljárás során hozott végzés indokolásában szereplő adatokra csak akkor hivatkozhatott volna, ha azok a döntés rendelkező részében szerepelnek. 

[8]	Az alperes az ellenkérelmében a határozatban foglalt indokok alapján a kereset elutasítását kérte.

[9]	A beavatkozó - csatlakozva az alpereshez - a kereset elutasítását kérte.

	Az elsőfokú ítélet

[10]	Az elsőfokú bíróság a 8.K.32.643/2017/18. számú ítéletével a felperes keresetét elutasította. Rögzítette, hogy a házastársi vagyonközösség bíróság általi megszüntetése esetén a tulajdonjognak az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzéséhez szükséges a bíróság erre irányuló megkeresése, a bíróság házastársi vagyonközösséget megszüntető jogerős határozata, ezen felül szükséges a megváltási ár megfizetésének igazolása. Megállapította, hogy nem volt feltétele a beavatkozó tulajdonjoga bejegyzésének a felperes bejegyzési engedélye, ilyen előírást a vonatkozó jogerős bírósági ítélet nem tartalmazott, illetőleg jogszabály sem köti a tulajdonjog bejegyzést a jogosult engedélyéhez, ha a bejegyzés alapjául bírósági határozat szolgál. A felperes által sem vitatottan a bejegyzés alapjául a Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság 10.P.II.20.198/2009/29. számú ítélete, valamint a Fővárosi Bíróság 50.Pf.638.149/2010/6. számú ítélete szolgált, illetőleg a beavatkozó nyilatkozott arról, hogy a fenti ítéletekben meghatározott megváltási árat megfizette a felperesnek és ezen állítását a felperes és közte folyamatban volt végrehajtási eljárásban született jogerős bírósági végzésben foglaltakkal igazolta. Az alperes mindezek alapján nem sértett törvényt, amikor a hivatkozott ítéletek, a beavatkozó nyilatkozata, valamint jogerős bírósági végzés alapján bejegyezte a beavatkozó tulajdonjogát. A beavatkozó által csatolt jogerős bírósági végzés tartalmazta azokat az adatokat, amelyek alapján az alperes joggal következtetett arra, hogy a teljesítés megtörtént. A felperes maga is elismerte, hogy az értékkülönbözet megérkezett a számlájára, ugyanakkor az a tény, hogy a felperes az összeget visszautalta, a teljesítést nem teszi meg nem történtté. Kiemelte, hogy az alperes regisztratív hatóság, minek következtében kizárólag a fenti körülményeket jogosult vizsgálni a teljesítés igazolása tekintetében, így azt, hogy az igazolásként csatolt okiratok alapján minden kétséget kizáróan megtörtént-e a teljesítés. A beavatkozó által csatolt jogerős bírósági végzésben foglaltak, illetőleg a beavatkozó nyilatkozata szerint a teljesítés megtörtént, ennek tényét a felperes sem vitatta.

	A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[11]	Az ügyben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, melyben az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését és a keresetének megfelelő határozat meghozatalát kérte. Arra hivatkozott, hogy az elsőfokú ítélet a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 206. § (1) bekezdésébe és a régi Ptk. 332. § (1) bekezdésébe ütközik, az elsőfokú bíróság jogértelmezése kirívóan jogszabálysértő, a bizonyítékok mérlegelése okszerűtlen és a logika szabályaival ellentétes. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság tévesen megállapított tényállásból téves jogi következtetésre jutott. Arra is hivatkozott, hogy a tényállás megállapításánál nem került figyelembevételre, hogy a beavatkozó olyan ingatlanhányadot értékesített, amely nem volt a tulajdona, ezért a kérelmét el kellett volna utasítani. Az adásvételi szerződés tartalmában csak a tulajdonjog fenntartással történő eladás tényének feljegyzésére alkalmas, ennek jogszabályi alapja az Inytv. végrehajtásáról szóló 109/1999. (XII. 29.) FVM rendelet (a továbbiakban: Vhr.) 4. § (2) bekezdés 16. pontja. Állította, hogy a bíróság indokolatlanul mellőzte a 45.Pkf.636.841/2014/2. számú végzést, mint bizonyítékot. Nem értékelte továbbá, hogy a régi Ptk. 332. § (1) bekezdése alapján a harmadik személy teljesítéséhez a jogosult hozzájárulása szükséges. A hivatkozott összeget e rendelkezéssel összhangban utalta vissza, mert nem járult hozzá a tartozás átvállalásához. Arra is hivatkozott, hogy nincs olyan bírósági határozat, amely a tulajdonjog bejegyzését konstatálná, ezért nem alapos az a bírósági megállapítás, mely szerint a bejegyzéshez nem kellett az engedélye. Ezt az álláspontot támasztja alá az Inytv. 3. § (1)-(2) bekezdése, amelynek értelmében a tulajdonjogot a bejegyzés keletkezteti, azonban a perbeli esetben a bejegyzés feltétele nem teljesült. Összességében arra hivatkozott, hogy az elsőfokú bíróság nem adta indokát annak, hogy a régi Ptk. 332. § (1) bekezdésében rögzítettek ellenére miért fogadta el az átutalást minden kétséget kizáró teljesítésnek. 
 
[12]	Az alperes és a beavatkozó felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztettek elő.

A Kúria döntése és jogi indokai

[13]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint nem alapos.

[14]	A régi Pp. 275. § (1)-(2) bekezdései szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló adatok alapján a jogerős határozatot csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatja felül, kivéve, ha a pert hivatalból megszünteti, vagy ha a határozatot hozó bíróság nem volt szabályszerűen meg alakítva, illetve a határozat meghozatalában olyan bíró vett részt, akivel szemben a törvény értelmében kizáró ok áll fenn.

[15]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság a helyesen megállapított tényállásból helytálló következtetést vont le, ítéleti indokaival a felülvizsgálati bíróság egyetért. Az elsőfokú bíróság vizsgálta a közigazgatási eljárás teljes anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, ennek során a bizonyítékokat a régi Pp. 206. § (1) bekezdésének megfelelően a maguk összességében értékelte és helyesen állapította meg, hogy a felperes keresete nem alapos. Jogszabálysértést ebben a körben a rögzített tényállás iratellenessége, a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen, vagy a logika szabályaival ellentétes mérlegelése alapozhat meg, ilyen jogsértés azonban a perbeli esetben nem állapítható meg. A Kúria a felülvizsgálati kérelemben foglaltakra tekintettel az alábbiakra mutat rá.

[16]	Az Inytv. 26. § (8) bekezdésének első mondata értelmében, az eljáró hatóság - ideértve a bíróságot, közjegyzőt, bírósági végrehajtót is - bejegyezhető jogra, feljegyezhető tényre, illetve az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogosult és az ingatlan adataiban bekövetkezett változásokra vonatkozó, végrehajtható határozata alapján megkeresi az ingatlanügyi hatóságot az átvezetés iránt. Az Inytv. 34. § (1) bekezdésének első mondata akként rendelkezik, hogy a bejegyzés alapjául szolgáló végleges hatósági és jogerős bírósági határozat tartalmára e törvény 32. § (1) bekezdésében foglaltak az irányadók azzal az eltéréssel, hogy a határozatnak és a bejegyzésre irányuló megkeresésnek - az érdekelt lakcímén túl - vagy az érdekelt természetes személyazonosító adatait vagy az érdekelt családi nevét, utónevét és személyi azonosítóját kell tartalmaznia, továbbá a felek megállapodását a hatóság rendelkezése pótolja.

[17]	A Kúria hangsúlyozza, hogy a jelen per tárgya kizárólag az volt, hogy az ingatlan-nyilvántartási hatóság, mint regisztratív szerv számára alakilag és tartalmilag megfelelőek voltak-e a rendelkezésre álló dokumentumok a polgári bíróság jogerős ítélete által előírt ingatlan-nyilvántartási átvezetéshez, azaz a felperes javára 10/80-ad arányban bejegyzett tulajdonjog törléséhez és a beavatkozó 10/80-ad arányú tulajdonjogának házastársi közös vagyon megszüntetése jogcímén történő bejegyzéséhez. Másképpen megfogalmazva a 22.350.000,- forint értékkülönbözet megfizetését a beavatkozó a bírósági ítéletben foglaltaknak megfelelően igazolta-e. A Kúria rögzíti, hogy a felperes jogi álláspontjával ellentétben, az eljárt hatóságoknak nem volt jogszabályi felhatalmazása vizsgálni az értékkülönbözet kifizetésének mikéntjét, ugyanis az értékkülönbözet megfizetésének igazolása nem az Inytv.-n, hanem a bírósági ítéleten alapuló feltétel volt. 

[18]	A fenti módon behatárolt vizsgálati keretben az eljárt hatóságok helytállóan helyezkedtek arra az álláspontra, hogy a rendelkezésre álló dokumentumok, így a Fővárosi Törvényszék 44.Pkf.639.169/2015/2. számú, a teljesítés megtörténtét megállapító jogerős végzése, az annak alapjául szolgáló - a felperes nevét, a pontos összeget, az első- és másodfokú polgári bírósági ítélet számát, a beavatkozó nevét feltüntető - teljesítési igazolás alapján a beavatkozó a jogerős ítéletben írt feltételt, azaz az értékkülönbözet megfizetését igazolta. Ezen feltétel bekövetkeztét a felperes visszautalása nem befolyásolja, ennek miértjét az eljárt hatóságoknak nem kellett vizsgálniuk. Az értékkülönbözet megfizetésére tekintettel a jogerős ítélet által megkövetelt feltétel teljesült, az ingatlan-nyilvántartási átvezetésnek az alapja pedig a jogerős bírósági ítélet, ezért a felperestől származó bejegyzési engedély az átvezetésnek nem képezte feltételét. E tekintetben a felperes alaptalanul hívta fel a régi Ptk. 332. § (1) bekezdését, mert e rendelkezés a tartozás átvállalására vonatkozó megállapodásra vonatkozik, ilyen megállapodást tartalmazó dokumentumot azonban a felperes nem jelölt meg, így annak vizsgálata nem is képezte a per tárgyát. 

[19]	A felperes alaptalanul sérelmezte, hogy az elsőfokú bíróság nem értékelte a 45.Pkf.636.841/2014/2. számú végzést. Az elsőfokú bíróság e végzést, annak lényegi tartalmát a megállapított tényállás részévé tette, azonban abból helytállóan nem vont le a felperessel azonos jogi következtetést. A hivatkozott végzés ugyanis a harmadik személlyel történő megállapodás útján, bírósági letétként történt teljesítés jogszerűtlenségéről foglalt állást, a jogerős ítélet által megkövetelt feltételnek megfelelő és így a bejegyzés alapjául szolgáló teljesítés azonban nem ezen a módon történt.

[20]	A Kúria megállapította, hogy a felperes több olyan kifogást hozott fel, amellyel kapcsolatos igény érvényesítése polgári perre tartozik. A jelen per tárgya ugyanis nem az adásvételi szerződés polgári jogi jogszerűségének megítélése. A közigazgatási szerv eljárását és döntése irányultságát a közös tulajdon megszüntetése tárgyában hozott polgári bírósági ítélet határozta meg. 

[21]	A Kúria végezetül megállapította, hogy a felperes az elsőfokú bírósági eljárásban sem a Vhr. 4. § (2) bekezdés 16. pontját, sem az Inytv. 3. § (1)-(2) bekezdéseit nem hívta fel az alperesi határozat jogszabálysértő voltának alátámasztásaként, így ezen jogszabályhelyek vizsgálata a felülvizsgálati eljárás részét nem képezhette.

[22]	A fentiek alapján a Kúria megállapította, hogy a jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben hivatkozott jogszabályokat nem sérti, ezért azt a régi Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.

	A döntés elvi tartalma

[23]	Az ingatlanügyi hatóság regisztratív szerv, amely a bejegyzés alapjául szolgáló okiratokat, kérelmeket, illetőleg megkeresést olyan szempontból vizsgálja, hogy azok megfelelnek-e az Inytv.-ben foglalt alaki és tartalmi feltételeknek. Az ingatlanügyi hatóság a bíróság megkeresése és a jogerős ítéletben a bejegyzés feltételéül meghatározott értékkülönbözet kifizetésének igazolása esetén köteles a tulajdonjog bejegyzéséről intézkedni.

Záró rész

[24]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.

[25]	Az alperes és a beavatkozó felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztett elő, ezért a felülvizsgálati eljárásban érvényesíthető költsége nem merült fel.

[26]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket és a pártfogó ügyvéd munkadíját a felperes személyes költségmentességére tekintettel a 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13. § (1) bekezdése és 14. §-a értelmében az állam viseli. A pártfogó ügyvédi díj viselésének arányáról a Kúria a régi Pp. 270. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó régi Pp. 87. § (2) bekezdése alapján rendelkezett. 

[27]	Az ítélet elleni felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

Budapest, 2019. október 22.

Dr. Patyi András s.k. a tanács elnöke, Dr. Varga Eszter s.k. előadó bíró, Dr. Dobó Viola s.k. bíró