A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: Kfv.IV.37.733/2018/5.
A tanács tagjai: Dr. Patyi András a tanács elnöke, Dr. Dobó Viola előadó bíró, 
		    Dr. Varga Eszter bíró

A felperes:	felperes neve

A felperes képviselője: Dr. Pappné Dr. Horváth Ágnes kamarai jogtanácsos
		
Az alperesek: alperes neve
  
Az alperes képviselője: Dr. Horváth Zsuzsanna jogtanácsos

A per tárgya: örökségvédelmi hatósági ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági
felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. február 14-én kelt 2.K.27.068/2017/31. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2.K.27.068/2017/31. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak helye nincs.

I n d o k o l á s
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]óvár Város Polgármesteri Hivatala Építési Osztálya a 2010. június 3-án kelt határozatával kötelezte a felperest, mint a M., A. E. utca 42. szám alatt található postaépület tulajdonosát az épület jó karbantartási munkáinak elvégzésére. Az épület műemléki jelentőségű területen fekszik, helyi értékvédelem alatt áll, eredetileg is postának épült. A Győr-Moson Sopron Megyei Kormányhivatal Győri Járási Hivatala Építésügyi és Örökségvédelmi Osztálya (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) 2014. október 2-án jogerőre emelkedett határozatával a felperes örökségvédelmi hatósági engedélyt kapott az épület utcai homlokzatának felújítására és a nyílászárók cseréjére. Bár az építtető nyilatkozata szerint a munkák 2014. október 17-én befejeződtek, felperes a munka befejezését nem jelentette be, használatbavételi eljárás nem indult.

[2]	Az elsőfokú hatóság 2016. március 31-én tartott helyszíni szemle alapján megállapította, hogy a kivitelezés az engedélytől eltérően történt, ezért a szabálytalan állapot megszüntetése érdekében indított építésrendészeti és örökségvédelmi felügyeleti eljárása során a 2016. június 27. napján kelt GY-02D/EPH/1321-7/2016. iktatószámú határozatával kötelezte a felperest mint építtetőt az utcai homlokzaton lévő összes ablak eredeti osztásrendnek megfelelő átalakítására, a szakszerűtlenül és alacsonyra helyezett vasrácok, valamint az íves lunetta-rácsok eredeti állapotuknak megfelelő felújítására és visszahelyezésére.

[3]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2016. augusztus 29. napján kelt BP/1007/00066-10/2016. ügyiratszámú határozatával az elsőfokú határozatot az ügy érdemét nem érintő pontosítással helybenhagyta. Az alperes határozatában a kulturális örökség védelméről szóló 2001. évi LXIV. törvény (a továbbiakban: Kötv.) 67. § (1) és (2) bekezdései, 39. § (1) bekezdése, 7. § 8., 10., 15. és 17. pontjai, továbbá a 40/A. §-a, és 43. § (6) bekezdése, valamint a régészeti örökség és a műemléki érték védelmével kapcsolatos szabályokról szóló 39/2015. (III.11.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 75. § (1) bekezdése alapján megállapította, hogy a műemléki jelentőségű terület a műemlékvédelem sajátos tárgyaként kezelendő. Az ekként kezelendő postaépület meghatározott szempontból értékes építészeti együttes (Mosonmagyaróvár történeti városrésze) elemeként az utókor számára jellegében és karakterjegyeiben felismerhető módon, egységet alkotva megőrzendő. Határozatában rögzítette továbbá, hogy az újonnan beépített nyílászárók új osztásrendszere, a lunetta ablakok alakjának (félkörből körszeletté) megváltoztatása, illetve a rácsok nem a korábbiaknak megfelelő visszaszerelése az épület homlokzatán lényeges és feltűnő változást, valamint torz hatást eredményeznek. Mindezekre figyelemmel az alperes úgy rendelkezett, hogy az engedélytől eltérően végzett munkára nem adható örökségvédelmi fennmaradási engedély.

A kereseti kérelem és az alperes védekezése

[4]	A felperes keresetet terjesztett elő a jogerős határozat bírósági felülvizsgálata iránt, melyben az alperesi határozat hatályon kívül helyezését kérte.

[5]	Keresetében arra hivatkozott, hogy az elsőfokú hatóság határozata túlterjeszkedik az örökségvédelmi hatósági engedélyben foglaltakon. Vitatta, hogy a postaépület önálló védettséget élvez, álláspontja szerint pusztán műemléki jelentőségű területen helyezkedik el.

[6]	Előadta, hogy a nyílászárókat az eredeti osztásrendnek megfelelően készítette el, az osztások minimális mozgatása nem befolyásolja a műemléki jelentőségű terület értékét, a nyílászárók átalakítása viszont aránytalanul nagy költséggel járna.

[7]	Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte. Álláspontja szerint a felperes nem tartotta meg az engedélyben meghatározott osztásrendet, így az elsőfokú hatóság kötelezése megalapozott.

Az elsőfokú ítélet

[8]	A bíróság ítéletével a felperes keresetét elutasította.

[9]	A bíróság szakkérdésként vizsgálta, hogy a felperes által végzett nyílászárócsere megfelel-e az örökségvédelmi hatósági engedélyben foglaltaknak. A perben kirendelt szakértő megállapította, hogy a nyílászárók eredeti osztásrendtől való eltérését - melyek „nem tekinthetők minimálisnak, szabad szemmel alig láthatónak" - semmilyen szakmai, vagy ésszerűségi szempont nem indokolta. Kifejtette, hogy az osztásrend megváltozásának következtében nem lehet az eredeti rácsokat az ablakokra visszahelyezni. A szakértő ugyan több tervezői hiányosságot is felvetett és utalt a hatóság általi ellenőrzés, valamint a hatóság és az építtető közötti együttműködés hiányára, ettől függetlenül megállapította, hogy a hatóság kötelezése jogszerű volt.

[10]	Arra tekintettel, hogy a projektben érdekelt valamennyi résztvevő a saját működési területén releváns hibát követett el, a szakértő a felek vitájának konszenzussal történő zárását javasolta. A felperes jelezte, hogy a szakértői véleményt elfogadva hajlandó a jogvitát egyezséggel lezárni. A felperes vállalta, - az alperessel mint szakhatósággal együttműködve - az ablakok rácsozásának olyan mértékű átalakítását, amely az elérni kívánt vizuális megjelenést a legjobban megközelíti. Kérte egyúttal, hogy az alperes a meglévő ablakokat jelenlegi formájukban, átalakítás nélkül fogadja el.

[11]	Az alperes változatlanul fenntartotta azon álláspontját, hogy az építtetőnek a kötelezésben előírtakat teljesíteni kell.

A felülvizsgálati kérelem és az ellenkérelem

[12]	A felperes felülvizsgálati kérelmében elsődlegesen a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és kereseti kérelmének helyt adó ítélet meghozatalát, másodlagosan a jogerős ítélet hatályon kívül helyezése mellett az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását kérte.

[13]	A felperes álláspontja szerint az első fokon eljárt bíróság ítélete az eljárási szabályok súlyos megsértésével, a logika szabályainak nem megfelelve, kirívóan okszerűtlen mérlegelésen alapul, megsértve ezzel a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.)  206. § (1) bekezdésében foglaltakat.

[14]	Keresetével egyezően kifejtette, hogy az alperesi határozat túlterjeszkedik az örökségvédelmi hatósági engedélyben foglaltakon, az engedély ugyanis csak két feltételt (a homlokzati struktúra és a színek vonatkozásában a helyszíni minta alapján a hivatallal való előzetes egyeztetést és jóváhagyatást, illetve a fából készült nyílászárók eredeti osztásrend szerint megtartását) tartalmazott.

[15]	Előadta, hogy a megvalósult kivitelezés teljes mértékben megegyezik a benyújtott engedélyezési tervvel, a hatóság által jóváhagyott rajzok ugyanis önmagukban is eltértek az eredeti osztásrendtől.

[16]érelmezte, hogy a jóváhagyott tervek nem tartalmaztak méretezett osztásrend kialakítást, így annak ellenőrzése egzakt viszonyítási számok hiányban nem lehetséges, csak szemmértékkel.

[17]	Kifogásolta, hogy a bíróság csak a felperes által megvalósított osztásrendet vizsgálta, arra nem volt figyelemmel, hogy a jóváhagyott tervdokumentáció megfelel-e az eredeti osztásrendnek vagy sem.

[18]	Utalt a szakértő azon megállapítására is, miszerint a helyzet a hatóság részéről is „több figyelmet és intenzívebb közreműködést igényelt volna."

[19]	Előadta, hogy az épület homlokzati struktúrája nem károsodott, semmiféle torzulásról nincs szó, a probléma nem olyan mértékű, ami miatt az ablakok felesleges költséggel járó újragyártása elkerülhetetlen lenne.

[20]	Hivatkozott továbbá arra, hogy sem a per során, sem az ítéletben nem történt meg annak kifejtése, hogy a beépített nyílászárók eltérése mely műemlékek megjelenését, illetve a műemléki környezet összképét milyen módon rontja.

[21]	Az alperes nem terjesztett elő felülvizsgálati ellenkérelmet az ügyben.

A Kúria döntése és jogi indokai

[22]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott.

[23]	A régi Pp. 275. § (1) és (2) bekezdéseire figyelemmel a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.

[24]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság a régi Pp. 206. § (1) bekezdésébe foglalt bizonyítási és a bizonyítékok értékelésére vonatkozó kötelezettségének eleget tett. A perben felmerült szakkérdésben szakértői bizonyítást folytatott le és a peres felek által sem vitatott szakvéleményben foglaltak értékelése során helytállóan jutott arra a következtetésre, hogy a hatóság kötelezése jogszerű volt. 

[25]	A felülvizsgálati kérelemben foglaltak vonatkozásában a Kúria az alábbiakra mutat rá.

[26]	A felperes 2014. szeptember 4-én az első fokon eljárt örökségvédelmi hatósághoz benyújtott engedély iránti kérelméhez az A. - B. Bt. által P. B. tervező közreműködésével 2013 júliusában elkészített településképi engedélyezési tervdokumentációt melléklete. A hatóság 2014. szeptember 8-án az engedélyezésre benyújtott a dokumentáció jóváhagyásával két feltétel előírása mellett adott engedélyt a műemléki jelentőségű területen lévő perbeli épület utcai homlokzatának felújítására. Egyik ilyen feltételeként írta elő, hogy a nyílászárókat fából, az eredeti osztásrend megtartásával kell elkészíteni. A határozatban előírt feltételeket azzal indokolta, hogy „a felújítás egyes részleteinek megoldása csak a kiviteli tervek alapján véleményezhető." Ebből egyértelműen arra lehet következtetni, hogy a hatóság a kiviteli tervdokumentáció ismerete nélkül adta ki az engedély határozatot. A kiviteli tervdokumentáció csak a per folyamán a szakértői vizsgálat során vált ismertté, a felperes a szakértő kifejezett kérésére bocsátotta rendelkezésre a perbeli épület homlokzat felújításáról készített kiviteli tervdokumentációt CD-lemezre kiírt változatban. 

[27]	A perszakértő a kiviteli terveket is véleményezte anélkül, hogy azt a bíróság a kirendelő végzésben a szakértő feladatává tette volna és feltárta a vizsgálat során észlelt szakmai hiányosságokat, tervezői hibákat. Feltételezte, hogy a kiviteli terveket az örökségvédelmi hatóság is áttekintette és jóváhagyta. Ennek során az alperesnek is észlelnie kellett volna, hogy a tervező nem ismerte fel a szemöldökmagasságban húzódó szalagtagoknak a homlokzatok szerkesztésében való meghatározó szerepét, így a szerkesztési elvek sérülése vezetett az új ablakok nem kívánt megjelenéséhez. A szakértő szakmai álláspontja szerint a kiviteli tervekre kötelezően előírt 1: 50 léptékű méretarány megkövetelése esetén, valamint ha a homlokzatfelújítás kiviteli tervei eligazítást adtak volna a homlokzati nyílászárók csomópontjainak kialakításával kapcsolatban, a nem kívánt megjelenés még a kivitelezés előtt felismerhető vált volna. 

[28]	Mivel az engedélyezés nem a kiviteli tervdokumentáció alapján történt, az elsőfokú bíróság helyesen járt el, amikor figyelmen kívül hagyta a kiviteli terveken a szakértő által észlelt tervezői hiányosságokat annak a kérdésnek a megválaszolása körében, hogy a hatóság jogszerűen kötelezte-e a felperest az engedélytől eltérően, szakszerűtlenül cserélt nyílászárók átalakítására. A szakvélemény ezzel összefüggő megállapításaira hivatkozással téves és iratellenes a felülvizsgálati kérelem azon tényállítása, hogy a megvalósult kivitelezés teljes mértékben megegyezik a benyújtott engedélyezési tervvel. Ezzel összefüggésben az is kiemelést érdemel, hogy a hatóság a benyújtott engedélyes terveket feltételhez kötötten hagyta jóvá, mely feltételek teljesítése hiányában eleve nem lehet szó az engedélyben írtaknak megfelelő, szakszerű kivitelezésről. A perben eljáró igazságügyi szakértő szakvéleménye azonban nem hagyott kétséget afelől, hogy a nyílászárók cseréjére nem az eredeti osztásrend megtartásával került sor, a kivitelezés során egy más szerkezetre úgy tértek át, hogy azt nem megfelelő szerkesztés módban alakították ki, melynek következtében bekövetkezett eltérés az eredeti osztásrendtől nem tekinthető minimálisnak. 

[29]	A felperes amennyiben már az engedélyezés időszakában rendelkezett részletes felmérési és kiviteli tervdokumentációval, azt kérés nélkül is az engedélyező hatóság rendelkezésére kellett volna bocsátania. Ha ezt elmulasztotta, a hatóság nem lehetett abban a helyzetben, hogy az engedélyezési eljárásban felismerje és megakadályozza a majdani kivitelezés során várható tervezői, gyártói hiányosságokat. Hangsúlyozza a Kúria, hogy felperes erre a körülményre a keresetlevelében és a per folyamán még csak nem is hivatkozott, bizonyítékokat nem csatolt arra vonatkozóan, hogy a kiviteli tervek benyújtása már az engedélyezési eljárásban megtörtént és azokat az engedélyező hatóság az engedély kiadását megelőzően véleményezte. Keresetében kifejezetten azzal érvelt, hogy az engedélyben előírt feltételtől nem tért el, a kötelezésben leírt osztások minimális mozgatása nem befolyásolja a műemléki jelentőségű terület értékét negatív irányba. A szakvélemény ismeretében a keresetét alátámasztó új érvelésre a felülvizsgálati eljárás szakaszában már nincs jogszerű lehetőség. 

[30]	A Kúria a jogerős ítélet jogszerűségéről dönt, következésképpen a vizsgálat olyan kérdésekre nem terjedhet ki, amelyet a jogerős ítélet nem tartalmaz. A régi Pp. 275. § (1) és (2) bekezdéseire figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban ugyanis bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. 

[31]	Felperes a számára kiadott örökségvédelmi hatósági engedélyt jogorvoslattal nem támadta, e jogerős hatósági határozat felülvizsgálata jelen per tárgyát már nem képezhette, így alappal nem kifogásolható a felülvizsgálati kérelemben, hogy az engedélyezés időszakában a hatóság miért nem kérte be a részletes kiviteli dokumentációt, illetve ennek kapcsán történt-e eljárási jogszabálysértés a hatósági eljárásban. Megjegyzi a Kúria, hogy az építésügyi hatóság mivel nem a kiviteli tervek alapján adja ki az engedélyt, annak vizsgálata sem kérhető számon.

[32]	Iratellenesen állítja felperes felülvizsgálati kérelmében, hogy a bíróság álláspontja szerint szerint a hatóságnak az engedélyezési szakban benyújtott tervrajzon is észlelnie kellett volna nem megfelelő szerkesztés módot. Az ítélet indokolási része erre vonatkozó megállapítást nem tartalmaz, ellenben egyértelműen rögzíti, hogy az engedélytől eltérő nyílászárócserét a felperes azzal valósította meg, hogy az eredeti osztásrendtől eltért és az eltérést a szakvéleményben foglaltak szerint semmilyen szakmai vagy ésszerűségi szempont nem indokolta. Figyelemmel arra, hogy az örökségvédelmi hatóság a tervdokumentációt feltételek előírása mellett hagyta jóvá, mindez azt jelenti, hogy a tervdokumentáció jóváhagyottnak csak abban az esetben tekinthető, ha az ügyfél a kivitelezés során az előírt feltételeket teljesíti. Jelen ügyben a Korm. rendelet 75. § (1) bekezdése szerinti intézkedések elrendelésére éppen a szabályossá tétel érdekében került sor, az engedélyezett tervek szerinti eredeti osztásrend helyreállítása végett.

[33]	A Kúria osztja az elsőfokú bíróság azon érveit is, hogy a kivitelezés során érdekelt valamennyi szereplő hiányos együttműködése, illetve az ellenőrzés hiánya a kötelezés jogszerűségét érdemben nem befolyásolta. Semmilyen adat nem állt a bíróság rendelkezésére arra vonatkozóan, hogy a hatóság a kivitelezés időszakában felperes kezdeményezése ellenére elzárkózott volna a helyszíni egyeztetésektől. Ellenben a felperes műemléki jelentőségű területen álló épület felújítását végezte el, mely a 2013. január 1-től 2015. március 11-ig hatályos, a régészeti örökség és a műemléki érték védelmével kapcsolatos szabályokról szóló 393/2012. (XII. 20.) Korm. rendelet 3. § (3) bekezdése alapján örökségvédelmi engedélyköteles tevékenység volt. 2014. március 15-től a rendelet 7. § (3) bekezdése előírta, hogy az örökségvédelmi engedély alapján végzett munkákról azok befejezését követő nyolc napon belül az engedély jogosultja fotódokumentációt, továbbá az elvégzett tevékenységek és a létrejött állapot rögzítését tartalmazó megvalósulási dokumentációt köteles feltölteni az Országos Építésügyi Nyilvántartásba. E jogszabályi kötelezettségének felperes a kivitelezés befejezésével (2014. október) - általa sem vitatottan -  nem tett eleget, arról az alperesi hatóság 2016 márciusában hivatalból értesült, melyet követően indította meg a jelen ügy tárgyát képező örökségvédelmi felügyeleti eljárást.

[34]	A Kötv. 7. § 17. pontjában írtak szerint a törvény alkalmazásában műemléki értéknek minősül - többek között - az olyan "sajátos terület, továbbá azok rendeltetésszerűen összetartozó együttese, rendszere, amely hazánk múltja és a magyar nemzet vagy más közösség hovatartozás-tudata szempontjából országos jelentőségű történeti, művészeti, tudományos és műszaki emlék alkotórészeivel, tartozékaival és beépített berendezési tárgyaival együtt."

[35]	A Kötv. 39. § (1) bekezdése alapján műemléki jelentőségű területként kell védeni a település azon részét, amelynek jellegzetes szerkezete, beépítésének módja, összképe, a tájjal való kapcsolata, terei és utcaképei, építményeinek együttese összefüggő rendszert alkotva történelmi jelentőségű és ezért műemléki védelemre érdemes.

[36]	A perbeli épület Mosonmagyaróvár műemléki jelentőségű területén található, mely jelenleg helyi védelem alatt áll. A szakvélemény megállapítása szerint ma már jelentős értékek hordozójának elismert stíluskorszakban épült, városképileg hangsúlyosnak, ekként jelentősnek is értékelhető. A Kötv. 43. § (6) bekezdése alapján a műemléki területen a területet érintő, jogszabályban meghatározott változtatást, beavatkozást a védett érték településképi, illetve tájképi megjelenésének és érvényesülésének kell alárendelni.

[37]	A Kötv. 67. § (1) bekezdés a) pontja alapján "[a] védett kulturális örökségi elemmel összefüggő tevékenységek vonatkozásában a hatóság az örökségvédelem szabályainak megsértése esetén a nyilvántartott műemléki értékek, műemlékek, nyilvántartott régészeti lelőhelyek és védetté nyilvánított kulturális javak vonatkozásában elrendelheti a beavatkozást megelőző állapot helyreállítását, valamint a fenntartható használatra vonatkozó kötelezettség teljesítését, a méltatlan használat megszüntetését."

[38]	A szakértő kiemelte, hogy a műemléki helyreállítás legfontosabb alapelve a történeti hitelesség megtartása. Jelen kivitelezés során az eredeti osztásrendtől való eltérés az épület homlokzati látványelemeiben olyan mértékű változásokat idézett elő, melynek következtében az épület elveszítette a létesítéskori stílusjegyeit, holott a településképi vélemény is előírta, hogy az épület homlokzati felújítása során törekedni kell az eredeti állapot elérésére. A hatósági ellenőrzés megállapításait a szakvélemény egyértelműen megerősítette, rámutatva arra, hogy "az eredetitől eltérő osztásrend következtében az eredetileg félköríves "lunetta"- ablakok szegmens ívűekké degradálódtak, a fekvő hasáb alakúak pedig csíkszerűvé torzultak.". Erre figyelemmel nem foghat helyt a felülvizsgálati kérelem azon érvelése, hogy "a valóságban semmiféle torzulásról nincsen szó." 

[39]	Ha a bizonyítás eredményének mérlegelése okszerű és logikai ellentmondást nem tartalmaz, a mérlegeléssel megállapított tényállás felülvizsgálattal nem támadható. A felülvizsgálati eljárás nem ad alapot a bizonyítékok felülmérlegelésére, ha az egyes bizonyítékokból eltérő következtetés is levonható lett volna; az minősíthető nyilvánvalóan okszerűtlen következtetésnek, amikor a bizonyítékokból csak egyfajta, a felülvizsgálattal támadott ítélettől eltérő következtetésre lehet jutni. (BH2013. 119.) A Kúria több eseti döntése is kimondja, hogy a felülvizsgálati eljárásban - annak rendkívüli jogorvoslati jellege miatt - nincs helye sem bizonyítás felvételének, sem a bizonyítékok ismételt egybevetésének, felülmérlegelésének (BH2012. 179., BH2002. 29.).

[40]	A felülvizsgálati kérelemben foglaltak a már kifejtettek alapján eltérő következtetések levonására nem vezethettek a rendkívüli jogorvoslati eljárásban, az elsőfokú bíróság ugyanis tévedés nélkül állapította meg, hogy elsőfokú örökségvédelmi felügyeleti eljárás megindításának időpontjában hatályos Korm. rendelet 75. § (1) és (2) bekezdése szerinti intézkedés elrendelésére a vonatkozó törvényi rendelkezések betartásával került sor. Mindezek alapján a Kúria a régi Pp. 275. § (3) bekezdése alkalmazásával a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma

[41]	Az örökségvédelmi hatósági engedélyben előírt valamely feltétel nem teljesítése esetén a szabályossá tételi kötelezettség elrendelésének van helye, mely intézkedés jogszerűségét nem befolyásolja a kivitelezés során érdekelt valamennyi szereplő (megrendelő, tervező, gyártó, kivitelező, hatóság) hiányos együttműködése, illetve az ellenőrzés hiánya, amennyiben az engedélyes a kiviteli terveket nem bocsátotta az engedélyező hatóság rendelkezésére.

Záró rész

[42]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el, mert a felek tárgyalás tartását nem kérték és azt a Kúria sem tartotta szükségesnek.

[43]	Az alperesnél a felülvizsgálati eljárásban költség nem merült fel, ezért a Kúriának a költségviselés tárgyában határozni nem kellett. 

[44]	A pervesztesnek minősülő felperes az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 39. § (1) bekezdés d) pontja és 50. § (1) bekezdése szerinti felülvizsgálati eljárási illetéket - a tárgyi illetékfeljegyzési jog ellenére - a felülvizsgálati kérelmén lerótta, amit a régi Pp. 75. § (1) bekezdése és a 78. § (1) bekezdése alapján viselni köteles.

[45]	Az ítélet ellen a felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

Budapest, 2019. október 8.
	
. Patyi András s.k. a tanács elnöke, Dr. Dobó Viola s. k. előadó bíró, Dr. Varga Eszter s.k. bíró