A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.730/2018/11.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró	

A felperes: felperes neve 

A felperes képviselője: ... Ügyvédi Iroda

Az alperes: alperes neve 

Az alperes képviselője: ... kamarai jogtanácsos

Az alperesi beavatkozó: Alperesi beavatkozó 

Az alperesi beavatkozó képviselője: dr. ... kamarai jogtanácsos

A per tárgya: közbeszerzési ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: az alperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 29.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. szeptember 21-én kelt 10.K.27.243/2017/23. számú ítélete

A másodfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Székesfehérvári Törvényszék 2018. február 16-án kelt 2.Kf.25/2017/8.

Rendelkező rész

A Kúria a Székesfehérvári Törvényszék 2.Kf.25/2017/8. számú ítéletét hatályon kívül helyezi, a Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 10.K.27.243/2017/23. számú ítéletét megváltoztatja és a keresetet teljes körűen elutasítja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 500.000.- (ötszázezer) forint együttes elsőfokú, fellebbezési és felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi továbbá a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 1.500.000.- (egymillió-ötszázezer) forint kereseti, 2.500.000.- (kétmillió-ötszázezer) forint fellebbezési és 3.500.000 (hárommillió-ötszázezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Az alperes a D.11/17/2017. számú határozatában megállapította, hogy a perben nem álló ... Zrt. (a továbbiakban: Zrt.) és a felperes megsértette a közbeszerzésekről szóló 2011. évi CVIII. törvény (a továbbiakban: Kbt.) 128. § (2) bekezdését, amely miatt a Zrt.-vel és a felperessel szemben egyetemlegesen 40.000.000.- forint bírságot szabott ki. Indokolása szerint az ajánlatkérő a felperesekkel, mint konzorciummal kötötte meg a szerződést. A szerződés teljesítésébe a felperes 15, míg a Zrt. 18 gazdasági szereplőt vont be alvállalkozóként, ugyanakkor nem nyilatkoztak az ajánlatkérőnek a bejelentéssel együtt arról, hogy az általuk igénybe venni kívánt alvállalkozók nem állnak kizáró okok hatálya alatt.
[2]	Az alperes a jogsértést nem minősítette súlyosnak, ugyanakkor indokoltnak tartotta a bírság kiszabását, mert a konzorcium tagja a Kbt. tételes jogi rendelkezésének megsértésével jártak el. A Kbt. 152. § (2) bekezdés d) pontjára, (3) bekezdés e) pontjára, (5) és (6) bekezdéseire, továbbá a közbeszerzési döntőbizottság által kiszabható szankciókról és alkalmazásuk részletes szabályairól, valamint a közbeszerzési döntőbizottság eljárásáért fizetendő igazgatási szolgáltatási díjról szóló 288/2011. (XII.22.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 5. § (2) bekezdésére utalással rögzítette, hogy a bírság összegének meghatározása során figyelembe vette a közbeszerzés tárgyát és uniós értékhatárt meghaladó értékét, kiemelkedően magas, 13.736.845.000.- forint szerződéses összegét, valamint azt, hogy a jogsértéshez más szerv eljárásában a támogatás visszafizetésére vonatkozó szankció kapcsolódhat. Tekintettel volt továbbá arra is, hogy a felperes által megkötött alvállalkozói szerződések összértéke 3.898.142.671.- forint, az összes alvállalkozói díj 8.625.011.312.- forint, továbbá értékelte, hogy a megvalósított jogsértés nem volt súlyos és azt, hogy a felperes és a Zrt. a hiányzó nyilatkozatokat pótolták. A javukra értékelte még, hogy a jogsértésnek az eljárást lezáró döntésre befolyása nem volt, valamint azt, hogy a velük szemben a Kbt. alapján még nem állapított meg jogsértést.
	A kereseti kérelem
[3]	A felperes keresetet terjesztett elő a jogerős határozat bírósági felülvizsgálata iránt. Állította, hogy az alperes tévesen értelmezte a Kbt. 128. § (2) bekezdését, a bírság kiszabása a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 339/B. §-ába ütközik.

Az elsőfokú ítélet

[4]	Az elsőfokú bíróság ítéletével az alperes határozatát megváltoztatta, a bírság összegét 4.000.000.- forintra leszállította és megállapította, hogy a bírság összegéből a felperest 1.500.000.- forint terhel, ezt meghaladóan a keresetet elutasította. Indokolása szerint a jogsértés megállapítása megalapozott volt az alperes részéről, ebben a körben jogszerű a határozat. Megítélése szerint az alperes a mérlegelés során nem vette figyelembe, hogy a konzorciumi tagoknak a teljesítésben vállalt volumene, a teljesítésbe a saját oldalukon bevont alvállalkozók száma és a munkák ellenértéke is eltért egymástól, a teljesítés során is külön jelentették be alvállalkozóikat. A felperes a vállalt magasabb konzorciumi volumenhez képest kevesebb alvállalkozóval, alacsonyabb értékű alvállalkozói munkát vett igénybe, mint a Zrt. Az eltérések ellenére az alperes nem adott számot a jogsértés azonos mértékű szankcionálásáról, egyben annak egyetemlegessége indokáról.
[5]	Az alperes nem értékelte a jogsértés megtörténte és a jogorvoslati eljárás megindítása között eltelt mintegy 2-3 évet és nem értékelte azt a szerinte lényeges, a jogszabály szövege szerint pedig kötelező szándékosság kérdését sem, mint ahogy azt sem, hogy a törvényi szabályozás célja megvalósult, az utóbb becsatolt nyilatkozatok azt igazolják, hogy a teljesítésben nem vett részt kizáró ok hatálya alatt álló alvállalkozó.
[6]	A figyelembe vett bírságolási szempontok közül a felperes javára értékeltek voltak többségben; 5:3 arányban, és a nem értékelt szempontok még kedvezőbb arányba billentenék a mérleget. E mellett az sem hagyható figyelmen kívül, hogy a fajsúlyosabb mérlegelési szempontok, így a jogsértés minősítése, vagyis az, hogy súlyos vagy nem súlyos, a reparáció kérdése, a jogsértésnek az eljárást lezáró döntésre való befolyása, illetve a jogkövető magatartás kérdése, mind kedvező volt a felperes jogsértése megítélésében.
[7]	Szem előtt tartva a keresetlevélben foglalt alperesi bírságolási gyakorlatot bemutató táblázatra is, az elsőfokú bíróság úgy ítélte meg, hogy a határozatnak a bírság összege és egyetemlegessége megállapításának indokolásából a bizonyítékok mérlegelése okszerűsége nem tűnik ki, a mérlegelési jogkörben hozott döntés sérti a Pp. 339/B. §-át. A figyelembe vett körülmények okszerű értékelése nem eredményezhette volna az alperes által kiszabott összegű egyetemleges bírságot, ezért a határozat megváltoztatásának volt helye.
[8]	A bírság összege csökkentésének nagyságrendjénél a bíróság a bemutatott bírságolási gyakorlatra volt figyelemmel, a felperest terhelő kisebb összegű bírságot a jogsértések eltérő száma, illetve az alvállalkozói szerződések eltérő értéke indokolta.

	A másodfokú ítélet

[9]	Az alperes fellebbezése folytán eljárt törvényszék jogerős ítéletével az elsőfokú ítéletet azzal a pontosítással hagyta helyben, hogy a leszállított 4.000.000.- forint bírságból a felperesnek 1.500.000.- forintot, míg a Zrt.-nek 2.500.000.- forintot kell megfizetnie.
[10]	Indokolásában a mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálatáról szóló 2/2015. (XI.23.) KMK véleményre (a továbbiakban: KMK vélemény) utalással leszögezte, hogy a bíróságnak a törvényességi felülvizsgálat során a jogszabályban felsoroltakhoz képest többletmérlegelési körülmények kiválasztása mennyiben indokolt a hatóság részéről, reális-e, az eljárás adataival összhangban áll-e. Az eset összes körülménye körében nem hagyható figyelmen kívül a jogsértő felelősségét mentő vagy enyhítő körülmény. E körbe tartozik, hogy a bírság kiszabását hány jogsértés alapozta meg.
[11]	Helyesen ítélte meg az elsőfokú bíróság, hogy nem volt helye az egyetemleges marasztalásnak, mert a konzorcium tagjai a jogsértéseket a teljes volumenen belül vállalt saját részteljesítésükkel összefüggésben követték el, azaz a jogsértések tartalmuk szerint azonosak voltak, de egymástól elkülönültek, a jogsértéseket nem együttesen, hanem külön-külön követték el.
[12]	Hangsúlyozta, hogy a felperes vállalt nagyobb teljesítési arányt és kevesebb számú jogsértést követett el, amely alapul szolgálhat a mérlegelési jogkörben hozott határozat megváltoztatására. A jogsértések önálló értékelése esetén azok száma és súlya csökken, amely miatt a bírságot módosítani kell. A bírság mértékének helyes meghatározásához az elsőfokú bíróságnak újra el kellett végeznie a mérlegelési folyamatot, amellyel a törvényszék mindenben egyetértett.
[13]	Hangsúlyozta, hogy az utóbb becsatolt nyilatkozatok alapján nem volt megállapítható az, hogy kizárt alvállalkozó vett volna részt a teljesítésben.
[14]	A Kbt. 152. § (5) bekezdésére utalással aláhúzta, hogy a jogsértése megítélésénél a szándékosságot, mint esetleges súlyosbító körülményt, nem lehet értékelni.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[15]	Az alperes felülvizsgálati kérelmében az ítéletek hatályon kívül helyezését és elsődlegesen a kereset teljes körű elutasítását, másodlagosan a bírság összegére vonatkozó határozati rész hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárásra kötelezését kérte. Állította, hogy a jogerős ítélet jogsértő, ellentétes az általa eddig követett joggyakorlattal, részben iratellenes tényálláson alapul, jogsértően értelmezi a Pp. 339/B. §-át, jogsértően alkalmazta a Kbt. 160. § (3) bekezdését és 152. § (5) bekezdését, az indokolás, jogi okfejtés ellentmondásos, téves jogi következtetést tartalmaz.
[16]	Előadta, hogy a Kbt. hozzá telepítette a bírság mértékének megállapítási jogkörét, a bíróság annak törvényességét ellenőrizheti, de nincs lehetősége mérlegelését felülmérlegelni. Álláspontja szerint az eljárt bíróságok nem adták indokát annak, hogy miben mérlegelte okszerűtlenül a figyelembe vett tényeket, körülményeket. Hangsúlyozta, hogy a Kbt. 152. § (5) bekezdésében felsoroltakhoz képest további szempontként vette figyelembe a jogsértéssel érintett alvállalkozói szerződések összértékét.
[17]	Kifogásolta, hogy a bírság összegét a bíróság az alperesi bírságolási gyakorlattal indokolta. Hangsúlyozta, hogy a kiszabható 10%-os bírsághoz képest a beszerzés értékének 0,209%-át teszi csak ki.
[18]	Kiemelte, hogy a mérlegelésnél nem alkalmazta a Kbt. 152. § (5) bekezdését, így a szándékosság hiánya miatt nem mérsékelhető a bírság.
[19]	Iratellenes az a bírósági megállapítás, miszerint az utóbb becsatolt nyilatkozatok igazolják, hogy a teljesítésben nem vett részt kizáró ok hatálya alatt álló alvállalkozó. Erre nézve ugyanis vizsgálatot nem folytatott, erre nézve megállapítást nem tett.
[20]	Álláspontja szerint a felülmérlegelés is okszerűtlen, az 1/3-2/3 arányú megosztás a tényadatokból nem vezethető le.
[21]	Megjegyezte, hogy további mérlegelési szempont értékelésének szükségessége esetén legfeljebb új eljárásra kötelezésnek lett volna helye.
[22]	A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását indítványozta.
[23]	A beavatkozó a felülvizsgálati eljárásban nyilatkozatot nem tett.
A Kúria döntése és jogi indokai
[24]	A felülvizsgálati kérelem alapos.
[25]	A Pp. 275.§ (1) és (2) bekezdései értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során, a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[26]	A Kúria szerint az eljárt bíróságok tévesen értelmezték a Pp. 339/B. §-ában foglaltakat, döntésük ezért jogszabálysértő az alábbiak szerint.
[27]	Amint arra a KMK vélemény is rámutatott, mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási határozatnak az a határozat minősül, amelyben a hatóság döntését olyan jogszabályra alapozza, amely kizárólag a döntés kereteit jelöli ki. Ez esetben a jogalkalmazó több jogszerű döntés közül választhat. 
[28]	A közigazgatási anyagi jogszabályok rendszerint felsorolják a mérlegelésnél figyelembe veendő szempontokat, a „különösen" kitétel alkalmazásával lehetőséget biztosítanak a törvényben rögzített körülményeken kívüli indokok értékelésére is. A hatóság tehát nincs elzárva attól, hogy a jogszabályban foglalt felsorolást az ügy tárgyával és a jogsértés körülményeivel összefüggésben álló egyéb szempontok bevonásával és értékelésével kiegészítse.
[29]	A közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata jogszerűségi vizsgálatot jelent, a Pp. 339. §-a értelmében ugyanis a bíróság csak a jogszabálysértő határozatot helyezheti hatályon kívül vagy változtathatja meg. Ez így van akkor is, ha a bírósági felülvizsgálat tárgyát mérlegelési jogkörben hozott határozat képezi. 
[30]	Konkrétan kimutatható jogszabálysértés hiányában nincs helye a határozat megváltoztatásának pusztán azon az alapon, hogy lehetséges egy másik, esetleg még okszerűbb mérlegelés is. A közigazgatási bíróságot nem illeti meg a felülmérlegelés lehetősége. Ez esetben elvonná a hatóság hatáskörét, és a közigazgatási szerv helyébe lépve választana egy másik ugyancsak jogszerű megoldást. Szintén a tiltott felülmérlegelés körébe tartozik az, ha a bíróság egy, az alperes által is értékelt körülménynek ad súlyosabb vagy enyhébb nyomatékot. Nem elégséges indok a határozat megváltoztatására a kiszabott bírság eltúlzottnak tűnő mértéke sem. 
[31]	A mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási döntés bírósági felülvizsgálata tehát nem ad a bíróság számára általános felülmérlegelési, célszerűségi szempontokat is érvényesítő, korlátlan újraértékelési lehetőséget, konkrét jogszabálysértés hiányában a döntés megváltoztatására, így a bírság összege csökkentésére nincs mód. 
[32]	A mérlegelési jogkörben hozott döntés akkor minősül jogszabálysértőnek, ha a közigazgatási szerv a mérlegelési szempontokat nem tárta fel teljes körűen, vagy azokat okszerűtlenül mérlegelte, továbbá, ha egyes releváns, az ügy összes körülményéhez tartozó elemeket figyelmen kívül hagyott, illetve olyan körülményt értékelt, amely az adott esetben jogi jelentőséggel nem bír. 
[33]	Az eljárt bíróságok szerint az alperes mérlegelése mind a bírságösszeg, mind az egyetemleges kötelezés tekintetében jogszabálysértő volt, ennek indokát azonban elmulasztották megadni.
[34]	 A bírságösszeg csökkentését a felperes által bemutatott alperesi bírságolási gyakorlatra alapították. A jogalkalmazói gyakorlat azonban jogszabálynak nem minősül, így az attól való eltérés akkor sem alapozná meg a határozat megváltoztatását, ha az állítás ténybelileg igaz is lenne. Sem a felperes, sem az eljárt bíróságok nem ismerik az alperes gyakorlatát teljes körűen, a felperes által kiválasztott egyes bírságösszegekből a bírságkiszabási gyakorlatra következtetni nem lehet. E mellett az alperes nincs elzárva attól, hogy korábbi gyakorlatán változtasson. A bírósági felülvizsgálat mércéje a jogszabály, márpedig a bíróságok nem mutatták ki, hogy az alperes bírságolása mely anyagi jogszabályba, a Kbt. mely rendelkezésébe ütközik.
[35]	A Kbt. 152. § (3) bekezdés e) pontja értelmében, amennyiben a Közbeszerzési Döntőbizottság határozatában jogsértést állapít meg, bírságot szabhat ki a jogsértő szervezettel, személlyel szemben.
[36]	A Kbt. 152. § (5) bekezdése szerint a Közbeszerzési Döntőbizottság annak eldöntésében, hogy indokolt-e a bírság kiszabása, valamint a bírság összegének megállapításában az eset összes körülményét - így különösen a jogsértés súlyát, a közbeszerzés tárgyát és értékét, a jogsértésnek a közbeszerzési eljárást lezáró döntésre gyakorolt befolyását, a Kbt.-be ütköző magatartás ismételt tanúsítását, a jogsértőnek az eljárást segítő együttműködő magatartását, a jogsértés megtörténte és a jogorvoslati eljárás megindítása között eltelt hosszú időt, támogatásból megvalósult beszerzés esetén azt a körülményt - ha a jogsértéshez más szerv eljárásában a támogatás visszafizetésére vonatkozó szankció kapcsolódhat - veszi figyelembe. A bírság összegének megállapításakor figyelembe kell venni azt is, ha a jogsértés nyilvánvalóan szándékos volt.
[37]	A Kúria szerint a kiemelt törvényi rendelkezések ismeretében az alperes határozatának bírságkiszabásra vonatkozó része teljes mértékben megfelel a Pp. 339/B. §-ában meghatározott követelményeknek. Döntése indokolásában megfelelő részletességgel számot adott a figyelembe vett körülményekről, a mérlegelt szempontok előjeléről és általa értékelt nyomatékáról. Az indokolás tartalmazza, hogy bár a jogsértést nem minősítette súlyosnak, a Kbt. tételes jogi rendelkezésének megsértése miatt mégis indokoltnak tartotta a bírság kiszabását. Ennek körében figyelembe vette a közbeszerzés tárgyát, annak kiemelkedően magas szerződéses összegét, az alvállalkozói szerződések összértékét, valamint azt, hogy a jogsértéshez a támogatás visszafizetésére vonatkozó szankció kapcsolódhat. A jogsértők javán értékelte azt, hogy a hiányzó nyilatkozatokat pótolták, az eljárást lezáró döntésre a jogsértés befolyással nem volt, valamint hogy velük szemben eddig még nem állapított meg Kbt.-be ütköző magatartást. 
[38]	A Kbt. 152. § (5) bekezdésében felsorolt szempontok közül értelemszerűen azokat a körülményeket kellett figyelembe venni, amelyek az adott ügyben relevánsak voltak. A határozatban nem nevesített szempontok a bírságkiszabás körében sem pozitív, sem negatív előjellel nem kerültek értékelésre. Önmagában sem a szándékosság hiánya, sem az eljárást segítő, együttműködő magatartás a jogsértő javán nem értékelhető.
[39]	Az eljárt bíróságoknak nem az volt a feladatuk, hogy a felperesi jogsértést, az ahhoz kapcsolódó körülményeket újraértékeljék, hanem arról kellett volna dönteniük, hogy az alperes fenti mérlegelése jogszerű-e vagy sem.
[40]	A határozatból kétségtelenül kitűnik, hogy az alperes a konzorciumi tagok javán értékelte a hiányzó nyilatkozatok utólagos pótlását, azt pedig, hogy a teljesítésben vett-e részt kizáró ok hatálya alatt álló alvállalkozó, nem lehet kijelenteni erre vonatkozó bizonyítás hiányában. 
[41]	Az ítéletekből nem derül ki az sem, hogy miért lenne jelentős bírságcsökkentő tényező a jogsértés megtörténte és a jogorvoslati eljárás megindítása között eltelt időtartam.
[42]	Az alperes határozatában még érintőlegesen sem utalt a jogsértés szándékosságára, ezért ezt külön mérlegelni nem kellett. Az ítéletekből nem állapítható meg, hogy az eljárt bíróságok milyen tények, körülmények miatt tartották szükségesnek e szempontokat jelen esetben külön értékelni. 
[43]	A fentieken túl megjegyzi még a Kúria, hogy a bírság mértékének leszállításakor a közigazgatási bíróságnak arról is számot kellett volna adnia, hogy a kiszabható bírságmaximumhoz képest, milyen ténybeli, illetve jogi alap indokolja az amúgy is csekély mértékű bírságösszeg mérséklését.
[44]	Az eljárt bíróságok ugyancsak jogszabálysértés megjelölése nélkül állították, hogy az alperes mérlegelése az egyetemleges kötelezés tekintetében is jogszabálysértő. Ezzel szemben a Kúria - az alperessel egyezően - rámutat arra, hogy a felperes és a Zrt. konzorciumot alkottak, együtt lettek nyertesek, velük, mint konzorciummal kötötte meg a szerződést az ajánlatkérő. A szerződés teljesítése tekintetében egyetemleges felelősséggel tartoznak akkor is, ha az általuk elvégzett feladat tartalma és volumene is különböző. Erre figyelemmel jogszerűen kötelezte az alperes a konzorcium tagjait a kiszabott bírság egyetemleges megfizetésére.
[45]	Az eljárt bíróságok jogi és ténybeli indok nélkül értékelték az egyes konzorciumi tagok által bevont, bejelenteni elmulasztott alvállalkozók számát. E körben fontos hangsúlyozni, hogy az alperes egyetlen, a Kbt. 128. § (2) bekezdésének megsértését állapította meg felperes és a Zrt. terhére, ehhez az egy jogszabálysértéshez igazította a bírságkiszabás jogkövetkezményét. Ha helytálló lenne az eljárt bíróságok számszaki kimutatása és ennek megfelelően összesen 33 jogsértést kellett volna értékelni, akkor a jogsértés nyilvánvalóan súlyosabban lett volna megítélendő. A bíróságok nem indokolták meg azt a jogszabálysértést, amely mentén az alperes mérlegelése az egyetemlegesség körében is jogszabálysértő. Nem mutatták ki azt sem, hogy a határozatban megállapított egy jogszabálysértéssel szemben miért kellene a felperes oldalán tizenöt jogszabálysértéssel számolni.
[46]	A kifejtettek szerint a jogerős ítélet és az azt helybenhagyó elsőfokú ítélet is jogszabálysértő, lévén tévesen értékelték az alperes bírságkiszabásra vonatkozó rendelkezését törvénybe ütközőnek.
[47]	A fentiek okán a Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 275. § (4) bekezdése szerint hatályon kívül helyezte, az elsőfokú ítéletet megváltoztatta és a keresetet teljes körűen elutasította.

	A döntés elvi tartalma

[48]	A közigazgatási bíróság a mérlegelési jogkörben hozott döntést is csak jogszabálysértés esetén helyezheti hatályon kívül vagy változtathatja meg.
[49]	A közigazgatási bíróságnak nem feladata az egyes tények, körülmények újraértékelése, mert azzal a közigazgatási szerv hatáskörét vonná el és tiltott felülmérlegelést végezne.
Záró rész
[50]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése szerint tárgyaláson bírálta el.
[51]	A végső soron pervesztes felperes a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdésének megfelelően köteles az alperes együttes elsőfokú, fellebbezési és felülvizsgálati eljárási költségét megfizetni. Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 42. § (1) bekezdés a) pontja szerinti kereseti, 46. § (1) bekezdése szerinti fellebbezési és 50. § (1) bekezdése szerinti mértékű felülvizsgálati eljárási illetéket pedig a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésének megfelelően kell viselnie.
[52]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. október 16.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. előadó bíró; Dr. Sugár Tamás s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztivselő