A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság

í t é l e t e

Az ügy száma: 	Kfv.IV.37.723/2018/6. szám

A tanács tagjai: . Balogh Zsolt a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás előadó bíró, 
		. Dobó Viola bíró

A felperes: 	felperes neve 
		
A felperes képviselője: Dr. Jámbor Attila ügyvéd
			    
Az alperes: 	alperes neve
		
Az alperes képviselője: Dr. Czigány Eszter jogtanácsos
	
A per tárgya: bontási határozat törvényessége

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.K.28272/2017/9. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria 

- 	a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.K.28272/2017/9. számú ítéletét hatályában fenntartja;

- 	kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 80.000 (nyolcvanezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

A feljegyzett 70 000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A Budaörsi ... hrsz.-ú 787 m^2 területű kivett lakóház és udvar gazdasági épület megnevezésű ingatlan az ingatlan-nyilvántartás szerint a felperes, K. I-né, K. J., K. J-né, P. I., I. J., K. M., K. M-né, ifj. V. F., V. F-né közös tulajdonát képezi, és azon négy családi ház található. 

[2]	A felperes, továbbá P. I. és I. J. 2011. március 7. napján VIII/617-6/2011. számon tájékoztatták a Budaörs Város Önkormányzat Építéshatósági Irodát arról, hogy a ... hrsz.-ú ingatlanon bontási, újjáépítési munkát kezdtek, amelyet a bejelentés idején is folytatnak. A beadvány szerint a bejelentést nem az építési munkákra tekintettel, hanem K. I-né tulajdonostárs rosszindulatú magatartása miatt tették. Előadták, hogy az elbontott düledező téglakerítések és melléképületek magasságukat és térfogatukat tekintve nem engedélyköteles építmények. A felperes tájékoztatta az összes szomszédot arról, hogy a kerítéseket és a tárolóit felújítja, amellyel valamennyi szomszéd egyetértett és együttműködésről biztosította. Az építési munkákat K. I-né ellenezte. 

[3]	Az építésügyi hatóság K. I-né bejelentése alapján 2011. március 22. napján helyszíni szemlét tartott és megállapította a bontás és építés tényét. Az építésügyi hatóság kötelezte a felperest fennmaradási engedély benyújtására. A fennmaradási engedély iránti kérelemhez K. I-né nem járult hozzá. A felperes keresetet nyújtott be a Budaörsi Járásbírósághoz, amelyben a jognyilatkozat pótlását kérte. A Budaörsi Járásbíróság 9.P.21796/2011/23. számú ítéletével K. I-né jognyilatkozatát pótolta. A Budapest Környéki Törvényszék, mint másodfokú bíróság 3.Pf.24846/2012/4. számú ítéletével K. I-né fellebbezését elutasította és az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. A Budakeszi Város Önkormányzata Jegyzője (továbbiakban: elsőfokú építésügyi hatóság) megállapította, hogy az életveszélyes régi melléképülettel az ingatlan beépítettsége 54,05% volt, a melléképület bontása utáni beépítettség 48,92%, és az új beépítéssel 53,17% mértékű beépítés jött létre. Az ingatlan Budaörs Város Önkormányzata Képviselő-testülete 45/2005. (IX. 22.) Ökt. számú rendeletével jóváhagyott helyi építési szabályzat (továbbiakban: HÉSZ) szerint Lk-2/Hz jelű hézagosan zárt sorú beépítésű kisvárosias lakóterület építési övezetébe tartozik, és a telek beépítettségének legnagyobb mértéke 30% lehet. Az elsőfokú építésügyi hatóság a 2014. március 24. napján kelt 1118-2/2014. számú határozatával a felperest a melléképület elbontására és a bontási hulladék elszállítására kötelezte. Az alperes 2014. július 25. napján kelt PED/EH/347/6/2014. számú határozatával az elsőfokú építésügyi hatóság határozatát helyben hagyta. Az alperes a határozatának indokolásában kiemelte, hogy a HÉSZ beépítés legnagyobb mértékére vonatkozó előírása folytán az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (továbbiakban: Étv.) 48. § (2) bekezdés b) pontja alapján a felperes fennmaradási engedély iránti kérelme nem teljesíthető. Az építésügyi hatóság nem tulajdonított annak jelentőséget, hogy a Budaörsi Járásbíróság ítéletének indokolásában kifejtette, hogy a régi omladozó, életveszélyes melléképület és kerítés helyreállításával az ingatlan társtulajdonosainak közvetlen érdeksérelme nem valósul meg. A Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 9.K.28397/2014/17. számú ítéletével a felperes alperesi határozattal szemben benyújtott keresetét elutasította. A felperes felülvizsgálati kérelmet nyújtott be a jogerős ítélet ellen. 

[4]	A Kúria 2016. április 13. napján kelt Kfv.II.37.776/2015/7. számú ítéletével a 9.K.28397/2014/17. számú ítéletet a felülvizsgálni kért határozatokra kiterjedően hatályon kívül helyezte és az elsőfokú építésügyi hatóságot új eljárásra kötelezte. A Kúria ítéletének indokolása szerint az építésügyi hatóság a tényállást nem tisztázta, nem vizsgálta, hogy a korábbi melléképület teljes vagy részleges elbontására került-e sor és a fennmaradási engedély iránti kérelemhez csatolt tervdokumentáció adataihoz képest ellentmondó döntést hozott, amelynek indokolása is hiányos. Az építésügyi hatóság a közérdek sérelmét a beépítés túlzott mértékére alapította. A 2011. január 1. napjával hatályba lépett Étv. 48. § (2) bekezdés b) pontja alapján a közérdeksérelem és a nem a szomszédi magánérdek vizsgálata lehetséges az eljárásban, ezért a fennmaradási engedély feltételeként nem a szomszédi magánérdek jelentéktelenségét nevesíti feltételként. Az építésügyi hatóság törvénysértően járt el, amikor a közérdek sérelmét arra alapította, hogy a beépítés túlzott mértéke miatt a HÉSZ előírása sérült. A Kúria megismételt eljárásra vonatkozóan előírta, hogy az építésügyi hatóságnak a tényállás tisztázása körében az időközben elvégzett átalakítások, továbbépítések figyelembevételével a közérdek sérelmét részletesen kell vizsgálnia. Az építésügyi hatóság a felperes kérelmének tartalma és a megállapított adatok alapján köteles indokolt határozattal dönteni. 

[5]	A megismételt eljárásban az elsőfokú építésügyi hatóság 2017. január 17. napján kelt 3482/2017. számú határozatával kötelezte a felperest a bejelentés nélkül épített 28,58 m^2 hasznos alapterületű melléképület, valamint a nyugat felőli oldala mellé épített nyitott tároló építmény elbontására és a bontásból keletkezett hulladék elszállítására. Az elsőfokú határozat indokolása szerint 2016. október 27. napján helyszíni szemlét tartottak, amelyen megállapították a felperes által felújított és épített tárolók méreteit. Az ingatlan az Lk3-Z jelű, zárt sorú beépítésű kisvárosias lakóterület építési övezetbe tartozik, a megengedett beépíthetőség mértéke 30%. Az ingatlan beépítettségének mértéke 53,17%. A felperes részére eszerint fennmaradási engedély nem adható, az elsőfokú hatóság hivatkozása alapján figyelemmel az Étv. 48/A. § (2) bekezdésének b) pontjára, ezért a bontásról döntött. Az elsőfokú építésügyi hatóság vizsgálta, hogy az építési tevékenység közérdeket sért-e, figyelemmel arra, hogy az Étv. 48/A. § (1) bekezdés d) pontja (az építési tevékenység bejelentése idején Étv. 48. § (2) bekezdés b) pont) szerint kiadható a fennmaradási engedély, ha a szabálytalanság közérdeket nem sért. A hatóság megállapította, hogy a megengedett 30%-os beépítettséget nagy mértékben, jelenleg 53,17% mértékben meghaladja a beépítettség. Az építésügyi hatóság jogszabálysértő döntést hozott volna a fennmaradás engedélyezésével és sérülne az építtetők érdeke, akik az építési övezetre előírt 30% mértékű beépítésnek eleget tettek. Az utólag megépített tároló építmény a nagymértékű túlépítettséget tovább növelte, ezért a fennmaradás engedélyezésére nincs a jogszabályok szerint lehetőség. 

[6]	Az alperes a felperes fellebbezése alapján az elsőfokú építésügyi hatóság határozatát a 2017. március 13. napján kelt PE/EH/00132-7/2017. számú határozatával az elsőfokú építésügyi hatóság határozata rendelkező részének pontosításával helybenhagyta. Az alperes a tényállás tisztázása körében utalt arra, hogy korábbi építésügyi hatósági eljárás iratai alapján megállapítható, hogy a tároló épület építése egy korábban már meglévő tároló épület elbontása után történt, a tároló épület egyik oldalfala az észak-kelet telekhatáron áll. A rossz műszaki állapotú tároló elbontását követően a felperes új tároló épületet építtet. Az elsőfokú építésügyi hatóság az Étv. irányadó jogszabálya alapján helytállóan döntött a tényállás tisztázását követően a bontás elrendeléséről. Az alperes a Kúria Kfv.II.37.776/2015/7. számú ítéletében kifejtettek alapján rögzítette, hogy a kialakult szabálytalan állapot nemcsak magánérdeket sért, mivel a szabálytalan tároló épület kialakításával csökkent a zöldfelület mértéke. Az intenzív beépítettség nemcsak az ingatlan mindenkori használóinak, de az ingatlan környezetében élők életminőségét is rontja. Az épület bontásával és helyén zöldfelület kialakításával szabályosabb állapot jönne létre és a változás a kisvárosias lakóövezetben jogosan elvárt. 

A felperes keresete és az alperes védekezése

[7]	A felperes keresetet terjesztett elő az alperes PE/EH/00132-7/2017. számú határozatának az elsőfokú 348-2/2017. számú határozatára kiterjedő hatállyal történő felülvizsgálata iránt. A felperes a határozatok hatályon kívül helyezésével az elsőfokú építésügyi hatóság új eljárásra kötelezését kérte. A felperes arra hivatkozott, hogy az alperes és az elsőfokú építésügyi hatóság tévesen értelmezte a megismételt eljárásra vonatkozóan a Kúria ítéletének indokolását. A romos tároló helyett egy felújított tároló növeli a környezeti értéket. A beépítettség a korábbihoz képest pedig csökkent. A felperes hivatkozott arra, hogy az alperes nem vizsgálta, hogy az Étv. 36. § (3) és (4) bekezdése értelmében a HÉSZ hatályba lépése az elvégzett építési tevékenység szempontjából kedvezőbb-e és a felperes képviselője részére nem biztosította az ÉTDR rendszerben az eljárás irataihoz történő hozzáférést. 

[8]	Az alperes a felperes keresetének elutasítását kérte a határozatában kifejtett indokok alapján. Az alperes hangsúlyozta, hogy az ingatlan túlzott beépítése lényegesen meghaladja az építés időpontjában hatályban volt HÉSZ-t, és a határozat hozatalakor hatályban lévő HÉSZ-t. A közérdek fogalmának tisztázása körében az alperes előadta, hogy a Kúria több döntésében, így a Kfv.III.37.795/2014/8., a Kfv.VI.37.028/2017/5., a Kfv.II.37.957/2010/9. számú döntésében kifejtette, hogy a helyi építési szabályzat, szabályozási terv megalkotása a településrendezési közérdek érvényre juttatását szolgálja. A HÉSZ 30% mértékű legnagyobb beépíthetőséget tett lehetővé, amely nem változott a határozatok hozatalának időpontjában sem. Az ingatlan beépítettsége 53,18%, amely túlzott mértékű. 

Az elsőfokú ítélet

[9]	A Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.K.28272/2017/9. sz., 2018. március 1-jén kelt ítélete szerint a felperes keresete megalapozott. Az indokolás az [Étv. 48/A § (1) bekezdés b) pontjára, helyesen:] Étv. 48. § (2) bekezdés b) pontjára hivatkozással azt rögzíti, hogy fennmaradási engedély kiadható akkor is, ha szabálytalanság közérdeket nem sért, vagy az érdeksérelem a hatóság által meghatározott határidőn belül elhárítható.

[10]	Az alperes eszerint alaptalanul hivatkozott a közérdek sérelme tekintetében arra, hogy a HÉSZ szabályainak megsértése túlzott mértékű, mivel a romos, életveszélyes állapotú melléképület felújítását követően a beépítés mértéke 0,88% mértékben csökkent. Az alperes által hivatkozott kúriai ítéletek a közérdek sérelmét az építési szabályok jelentős megsértéséhez hatszoros, illetve 1/3 mértékben történő túlépítéshez kötötték, amelyhez képest a 0,88% mértékű beépítés csökkenése a közérdek sérelmét nem valósítja meg.

[11]	A bíróság utal arra, hogy az ingatlan tulajdonostársai, valamint a közvetlen környezetében élő szomszédos ingatlanok tulajdonosai a felújítási munkákat támogatták, közreműködésükről biztosították a felperest, amely ellentétes az alperes megállapításával, amely szerint a tároló épület felújítása az ingatlan lakókörnyezetében élők szempontjából kedvezőtlen. A felperes álláspontját osztotta az elsőfokú bíróság abban, hogy a 0,88% mértékű beépítési százalék csökkentése zöldfelületekben gazdagabb és lazább beépítést nem eredményez, azonban a tároló épület és a melléképületek felújítása biztonságos használatot, szebb környezetet jelent. A romos, életveszélyes állapotban lévő melléképületek és tárolók felújítása az ingatlanok tulajdonosai és a lakókörnyezet szempontjából kedvezőbb életminőség kialakítását tették lehetővé, a zöldfelület mértékének változatlan vagy kismértékű kialakítása esetén is. 

[12]	Az bíróság a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 339. § (1) bekezdése alapján a felülvizsgálni kért határozatokat hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú építésügyi hatóságot új eljárásra kötelezte azzal, hogy a megismételt eljárásban a felperes részére fennmaradási engedélyt kell adni, mivel az elvégzett építési munka közérdeket nem sért.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[13]	Az alperes felülvizsgálati kérelmet nyújtott be, amelyben elsődlegesen kérte a Kúriát, hogy az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezésével hozzon a jogszabályoknak megfelelő új határozatot. Másodlagosan kérte, az elsőfokú bíróság utasítását új eljárás lefolytatására és új határozat meghozatalára.

[14]	Az alperes szerint először is az ítélet nem terjed ki valamennyi kereseti kérelemre, csak a közérdeksérelem megállapítható voltára. A felperesnek a beépítettség számítása körében tett kifogásairól, az új eljárás megindulásakor hatályos építésjogi fogalom-meghatározás relevanciájáról, a felperes által kifogásolt épület és építmény közötti különbségtételről az ítélet nem tesz említést. A felperesnek az ügyet érdemben nem befolyásoló eljárási hibákra való hivatkozása sem jelenik meg az elsőfokú bíróság ítéletében.

[15]	Másodszor az alperes hivatkozása szerint az elsőfokú ítélet tévesen jutott arra a megállapításra, hogy az építésügyi hatósági eljárásban tisztázást nyert volna, miszerint a felperes által lebontott és újonnan megépített tároló épület nem teljes mértékben tekinthető új tároló épületnek, és a melléképület tekintetében csak felújítás történt volna.

[16]	Harmadrészt az alperes felülvizsgálati kérelmében kifejti, hogy a közérdek sérelme megállapítható, hiszen a HÉSZ szabályai a beépítettség maximálisan megengedett 30%-ával szemben jóval magasabb (53,17%) maradt, illetve nem közelített ahhoz a lehető legnagyobb mértékben. 

[17]	A felperes felülvizsgálati ellenkérelmet nyújtott be, amelyben az elsőfokú ítélet hatályában való fenntartását kérte. Álláspontja szerint az elsőfokú ítélet a teljes felperesi kereseti követelést vizsgálta, és arról döntést is hozott. A felülvizsgálati kérelemben foglaltakkal ellentétben a tároló nem teljes mértékben lett elbontva. A közérdek sérelmeként továbbá a zöldfelület mértékének csökkenését jelölik meg, pedig az nem csökkent.

A Kúria döntése és jogi indokai

[18]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott, ezért a Kúria a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.K.28.272/2017/9. számú ítéletét hatályában fenntartja, az alábbi indokolás szerint.

[19]	A régi Pp. 275. §-a szerint a felülvizsgálati eljárásban a Kúria a jogerős határozatot a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem szerint, az azokban megjelölt jogszabályok alapján vizsgálhatja felül (KGD2011.62.) E keretek között jogszabálysértés esetén van lehetőség az eljárást lefolytató bíróság döntésének hatályon kívül helyezésére vagy megváltoztatására.

[20]	A régi Pp. 339/A.§-a alapján a bíróság a közigazgatási határozatot az annak meghozatalakor alkalmazandó jogszabályok és fennálló tények alapján vizsgálja felül. Jelen ügyben a felülvizsgálati kérelem alapján a Kúriának abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy a fennmaradási kérelem elutasítása és a bontás elrendelése jogszerű-e.

[21]	Az ügy (az építési tevékenység bejelentése) idején alkalmazandó Étv. 48. § (1) bekezdése szerint, ha az építményt, építményrészt szabálytalan tevékenységgel valósították meg, az építésügyi hatóság arra - az építtető vagy az ingatlannal rendelkezni jogosult kérelme alapján - fennmaradási engedélyt ad, ha a 36. §-ban meghatározott feltételek fennállnak vagy megteremthetők, és az építtető építési jogosultságát igazolta. Ha az építményt, építményrészt építésügyi hatósági engedély nélkül bontották le az építésügyi hatóság azt tudomásul veszi. Az Étv. 48. § (2) bekezdés b) pontja szerint fennmaradási engedély az (1) bekezdésben foglaltak érvényesítése mellett kiadható akkor is, ha a szabálytalanság közérdeket nem sért, vagy az érdeksérelem a hatóság által meghatározott határidőn belül elhárítható.

[22]	E jogszabályhely alapján az ügyben relevanciával bíró problémák sorban a következők.

I.
[23]	Az alperes felülvizsgálati kérelmében fölhozza, hogy az elsőfokú ítélet nem tér ki a kereseti kérelem összes felvetésére. Ilyen probléma, hogy új tároló épület építéséről van szó a bontás nyomán vagy felújításról. Ha ugyanis az utóbbiról, akkor - miként a kereset tartalmazza - hatósági eljárásra az ügyben szereplő jogcímen nincs is lehetőség. Az elsőfokú ítélet indokolása szerint (6. old.) „nem teljes mértékben új" épületről van szó. 

II.
[24]	Mindezek miatt szükséges, a felülvizsgálati kérelem érvanyagának megfelelően is, a beépítettség viszonylagos és abszolút mértékének értékelése, amit az ítélet indokolása már maradéktalanul megtesz. Az alperes és az elsőfokú építésügyi hatóság álláspontja szerint az Étv. 48. § (2) bekezdés b) pontja szerint fennmaradási engedély nem adható, mivel a szabálytalanság közérdeket sért. A Kúria jogértelmezési gyakorlata szerint így különösen a Kfv.II.37.607/2012/6. számú döntés szerint a közérdek sérelme nem azonosítható a helyi építési előírások megsértésével. A Kúria a fenti elvi tétel fogalmazta meg a Kfv.III.37.413/2012/6. számú döntésében, a Legfelsőbb Bíróság a Kfv. II.37.957/2010/9. számú döntésében kimondta, hogy a közérdek sérelmét a bíróság nem szűkítheti le a HÉSZ szabályainak megsértésére, a közérdek sérelmét tágabb összefüggéseiben kell vizsgálni. Az alperes felülvizsgálati kérelme szerint viszont a Kfv.III.795/2014/8. és a Kfv.VI.37.028/2017/5., számú döntésében kifejtette, hogy a HÉSZ előírásait megsértő cselekmények eleve a közérdekbe ütköznek. A hivatkozott döntések ugyanakkor a (jelentős) túlépítéssel összefüggésben mondják ezt. Az alperes által hosszan idézett Kfv.II.37.957/2010/9. számú döntés is kifejezetten túlépítésről szól. 
Az Alkotmánybíróság 42/2006. (X. 5.) AB határozata szerint a közérdeket jogszabályba kell foglalni, de a közérdek körébe tartozhat a szomszédos ingatlan tulajdonosának érdeke is

[25]	A Kfv.III. 37.569/2012/4. és a Kfv.III.37.483/2015/9. számú döntések értelmében az Étv. 48. § (2) bekezdés b) pontja tartalmának megfelelően hozott határozat a hatóság mérlegelési jogkörébe tartozik, amely akkor tekinthető megalapozottnak, ha a régi Pp. 339/B. §-ban foglalt követelményeknek megfelel. E jogszabályhely szerint a mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási határozat akkor tekintendő jogszerűnek, ha a közigazgatási szerv a tényállást kellő mértékben feltárta, az eljárási szabályokat betartotta, a mérlegelés szempontjai megállapíthatók és a határozat indokolásából a bizonyítékok mérlegelésének okszerűsége kitűnik.

III.
[26]	A régi Pp. 339/B § alkalmazása jelen ügyben a következőkre terjed ki. A mérlegelés tárgya a HÉSZ beépítési szabályozásától való eltérés megengedhetősége. A mérlegelés tartalma, ami az eltérést lehetővé teszi, a közérdek sérelme hiányának a vizsgálata. A mérlegelés módja a közérdek sérelme vagy annak hiánya bizonyítékok alapján, okszerűség igazolásával való alátámasztása. 

[27]	A mérlegelés tárgyát képező eltérés mibenléte az alperesi felülvizsgálati kérelem további érvének megfelelően a következő. A tároló épülettel együtt az 53,17% mértékű beépítettség nem kizárólag a felperes által épített felújított tároló épület folytán alakult ki. Az alperes tévesen hivatkozott arra, hogy az ingatlan 30% mértékű megengedett beépítettségéhez képest a beépítettség mértéke a felperes által végzett építési tevékenység folytán növekedett, figyelemmel arra, hogy a beépítettség mértéke a felújítást követően csökkent 54,05%-ról 53,17%-ra. A melléképület elbontásával a beépítettség mértéke 48,90% mértékű, amely továbbra is meghaladja a 30% mértékű beépítettséget. A tároló melléképület bontásával a zöldfelület aránya nem változna olyan kedvező mértékben, ami a HÉSZ által előírt zöldfelületi arány kialakítását lehetővé tette volna. A túlzott mértékű beépítés nem kizárólag a felperes építési tevékenysége folytán alakult ki, és a több évvel ezelőtt épített épületek lebontására a tulajdonosok K. I-né bejelentése alapján nem kötelezhetők. Összességében tehát a HÉSZ szerint túlépítés abszolút értelemben fennáll, a megelőző állapothoz képest azonban a beépítés relatíve csökkent. 

[28]	A mérlegelés tartalma, hogy a HÉSZ-től eltérő állapot az adott esetben közérdeket sért-e. A közigazgatási ügy iratai szerint a felperes tájékoztatta az ingatlan tulajdonostársait és szomszédait az építési tevékenység végzésével kapcsolatban, annak megkezdését megelőzően a szomszédos ingatlan tulajdonosai, valamint a tulajdonostársak K. I-né kivételével az építési tevékenységet támogatták, közreműködésükről biztosították a felperest. A Budaörsi Járásbíróság 9.P.21796/2011/23. számú ítéletének indokolása alapján megállapítást nyert, hogy K. I-né tulajdonostárs a közös tulajdonban lévő ingatlan tekintetében a használat kérdésében kialakult vitát kívánta a hozzájárulásának megtagadásával orvosolni. A jogerős bírói ítélet korábban megállapította, hogy K. I-né a tulajdonostársként történő hozzájárulását alaptalanul tagadta meg. Szűkebb közösségi, azaz tulajdonostársi és szomszédsági értelemben a közérdek tehát nem sérült.

[29]örnyezetpolitikai értelemben az alperes határozata szerint a nagyvárosias intenzívebb beépítéstől eltérően zöldfelületekben gazdagabb és lazább beépítés kialakításával a felperes és az ingatlanok mindenkori tulajdonosai és a lakókörnyezet számára kedvező beépítés jönne létre. A meglévő állapot a magánérdeken túl erre tekintettel sért közérdeket. A felperes keresete szerint ezzel szemben a düledező, romos tároló helyett egy felújított tároló negatív hatással nem bír. A beépítettség számítása körében a felperes kiemelte, hogy az építési tevékenységeket követően a beépítettség mértéke csökkent a zöldfelület számítás szempontjából kis mértékben kedvezőbb változás történt. 

[30]	Azt a kérdést azonban, hogy a közérdeket jelen esetben az „újjáépített ház a romos helyén" szemponttal szemben „a zöldfelület-növelés" valósítja meg, ellentétben a közvetlen érdekelteknek lényegében az előzővel való egyetértésével, azaz a régi Pp. 339/B. §-ában foglalt követelményeknek megfelelő okszerűséget a közérdeksérelem megvalósulásához - az alperesnek kellett volna bizonyítania. Az elvont (tételesen alá nem támasztott) környezeti szempont ellenében pedig az érdekeltek hozzájáruló nyilatkozata az alperes által sem került megkérdőjelezésre. Az alperes mérlegelési jogának gyakorlása mindezen érvek alapján nem minősül okszerűnek, és ezért a régi Pp. 339/B. §-ának sérelme miatt nem tekinthető jogszerűnek sem. 

[31]	Mindezek alapján a Kúria a felülvizsgálati kérelmet elutasította és az elsőfokú bíróság ítéletét, tartalmában helyes érveire figyelemmel, a régi Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fönntartotta.

A döntés elvi tartalma

[32]	Az Étv. 48. § (2) bekezdés b) pontja szerint hozott határozat a hatóság mérlegelési jogkörébe tartozik, aminek gyakorlása akkor tekinthető megalapozottnak, ha az a régi Pp.339/B. §-ban foglalt követelményeknek megfelel. Eszerint szabálytalan építési tevékenység esetén a fennmaradási engedély megadása indokolt akkor, ha a közérdeksérelem hiánya igazolható.

Záró rész

[33]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (2) bekezdése alapján a felperes kérelmére tárgyalás tartásával bírálta el.

[34]	A felperes pernyertességére tekintettel, valamint figyelemmel a régi Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó 78. §-ára is, a Kúria az alperest kötelezte a felperes perköltségeinek megfizetésére. 

[35]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) 50. § (1) bekezdése szerinti mértékű, a 39. § (3) bekezdés d) pontja alapján számított és a 62. § (1) bekezdés h) pontja értelmében feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket az alperesnek az Itv. 5. § (1) bekezdés a) pontjának megfelelő személyes illetékmentességére figyelemmel, a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-a alapján az állam viseli.

[36]	Az ítélet elleni felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

, 2019. szeptember 3.

Dr. Balogh Zsolt s. k. a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás s. k. előadó bíró, Dr. Dobó Viola s. k. bíró