A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.720/2018/6.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró	

A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: ... Ügyvédi Iroda

Az alperes: alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. ... tisztviselő	

A per tárgya: kisajátítási ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 9.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Veszprémi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2018. május 2-án kelt 2.K.27.047/2018/8. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Veszprémi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2.K.27.047/2018/8. számú ítéletét hatályon kívül helyezi, az alperes FE/03/37-7/2018. számú határozatát megváltoztatja oly módon, hogy a ... földhasználó részére 648.793.- (hatszáznegyvennyolcezer-hétszázkilencvenhárom) forint kártalanítást megállapító és annak kifizetését elrendelő rendelkezéseket mellőzi.
A kereseti és felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Az Ercsi, ... hrsz.- szántó művelési ágú ingatlan ½ arányú tulajdonosa ... (a továbbiakban: K. J.-né), az ingatlanra ... (a továbbiakban: Haszonbérlő) 2021. október 1. napjáig terjedő időre haszonbérleti szerződést kötött, a szerződést a földhasználati nyilvántartásba bejegyezték.
[2]	Az alperes a 2018. január 17. napján kelt alperes leánykori neveszámú határozatával a felperes részleges kisajátítás iránti kérelmének helyt adott, és az ingatlan megosztása mellett egyebek mellett rendelkezett arról, hogy az ingatlanon fennálló haszonbérleti jog megszűnik. Megállapította a K. J.-né tulajdonos részére járó kártalanítás összegét, továbbá a haszonbérleti jog megszűnése miatt a Haszonbérlő részére 678.793.- forint kártalanítást is megállapított. Kötelezte a felperest a kártalanítási összegek megfizetésére.
	A kereseti kérelem
[3]	A felperes keresetében a határozat megváltoztatását és a Haszonbérlő részére megállapított kártalanítási összeg megfizetésére való kötelezés mellőzését kérte.

Az elsőfokú ítélet

[4]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével a keresetet elutasította.
[5]	A kisajátításról szóló 2007. évi CXXIII. törvény (a továbbiakban: Kstv.) 8. § (1), (3), (6) és (8) bekezdéseire, 9. § (1) bekezdésére, 23. § (1) bekezdés d) pontjára utalással arra a jogalkotói szándékra következtetett, miszerint kártalanítás a dologi jogok, a vagyonkezelői jog, valamint az Alkotmánybíróság döntései és az Emberi Jogi Egyezmények alapján a tulajdonvédelemben részesülő kötelmi jogok (bérlet) jogosultját illetik meg. A Kstv. módosításáról szóló 2012. évi CLXXXIV. törvény (a továbbiakban: Módtv.) a járulékos költségekkel összefüggésben állapította meg a 21/A. § (1) bekezdését, amelyhez fűzött törvényi indokolás kimondja, hogy amennyiben a bérleti, haszonbérleti, haszonélvezeti jog és a használati jog megszűnik, úgy a törvény szabályai szerint kártalanítás jár.
[6]	Megalapozatlannak ítélte azt a felperesi érvelést, miszerint a haszonbérleti jog változatlanul fennáll.
[7]	A felperes által hivatkozott 2006/2/1578. számú elvi döntést iránymutatónak nem tartotta, mert az a korábbi kisajátítási jogszabályon alapult.
[8]	A Kfv.VI.37.387/2016/9. számú eseti döntést annak eltérő tényállása miatt nem tartotta irányadónak.
[9]	Kiemelte, hogy a Kstv. 9. § (1) bekezdése az ingatlanon fennálló jog jogosultját megillető kártalanításról rendelkezik, ami nem azonos az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogosulttal. Jogosult ugyanis a Haszonbérlő is, amely jogosultságot a földhasználati nyilvántartás tartalmazza. A Kstv. 23. § (1) bekezdés d) pontja a kisajátítási eljárásban ügyfélnek tekinti a földhasználati nyilvántartásba bejegyzett jogosultat is, akinek a javára a Módtv. indokolása szerint kártalanítást kell megállapítani a haszonbérleti joga megszűnéséért.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[10]	A jogerős ítélet hatályon kívül helyezése és az elsőfokú bíróság új eljárás lefolytatására és új határozat hozatalára való utasítása iránt a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Állította, hogy az ítélet a Kstv. 9. § (1) és (2) bekezdésébe ütközik.
[11]	Előadta, hogy a haszonbérleti jog csak a kisajátítandó területek tekintetében szűnt meg, a visszamaradó területeket a Haszonbérlő - a tulajdonossal kötendő új szerződést, vagy szerződés módosítást követően - tovább tudja művelni. A kötelmi jogviszony a tulajdonos és a Haszonbérlő között valóban megszűnik, az ingatlanügyi hatóság a haszonbérleti jogot a kisajátítással nem érintett területekre nem jegyezheti vissza, de a szerződő feleknek lehetőségük és joguk van arra, hogy a kívánt jogviszonyt rendezzék a visszamaradó ingatlanokon az őket érő kár elkerülése érdekében.
[12]	Érvelése szerint a 2006/2/1578. számú elvi döntés irányadó, mert annak elvi tartalma, mezőgazdasági összefüggése a perbeli tényállással hasonlóságot mutat. A régi és az új szabályozás között lényeges különbség nincs a kártalanításra jogosultak körének meghatározása tekintetében.
[13]	Előadta, hogy a Kfv.VI.37.387/2016/9. számú eseti döntés elvi tartalmában elírás történt, a Kúria ítélete szerint a Haszonbérlőt, mint az ingatlanra vonatkozó más személyt megillető jogok jogosultját általában nem illeti meg kártalanítás. Hangsúlyozta, hogy a haszonbérleti jog nem tartalma az ingatlan tulajdoni lapjának, ennél fogva a Kstv. kártalanításra vonatkozó fogalomrendszerében az nem ingatlanon fennálló jog. Ezen nem változtat az, hogy a földhasználati nyilvántartás a haszonbérleti jogot tartalmazza, illetve hogy ezt a nyilvántartást is az ingatlanügyi hatóság vezeti.
[14]	A Kstv. 9. § (1) és (2) bekezdéseinek összevetéséből egyértelmű, hogy a kártalanítás a tulajdonjog vagy annak önállósult, ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett részjogosítványa, illetve részjogosítványai elvonásáért járhat csak. A kötelmi jogcímen alapuló használati jog nem ilyen jog.
[15]	Álláspontja szerint az a tény, hogy a Kstv. 23. § (1) bekezdés d) pontja szerint a Haszonbérlő ügyfélnek minősül, még nem jelenti azt, hogy joga megszűnéséért kártalanításra lenne jogosult.
[16]	Állította továbbá, hogy a jogerős ítéletben hivatkozott, a Módtv. Kstv. 21/A. § (1) bekezdését módosító rendelkezéséhez fűzött indokolás a járulékos költségek szabályozásának magyarázatát adja csak, említést sem tesz a támadott ítéletben szereplő állításról, miszerint a haszonbérleti jog megszűnéséért is járna kártalanítás.
[17]	Megjegyezte, hogy az ugyanezen vasútfejlesztési projektet érintően hozott kisajátítási határozatok felülvizsgálata során az eljárt Kaposvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság ítéletében jogszabálysértőnek minősítette a határozatnak a haszonbérleti jog megszűnéséért megállapított kártalanításra vonatkozó rendelkezését.
[18]	A felülvizsgálati eljárásban az alperes nyilatkozatot nem tett.
A Kúria döntése és jogi indokai
[19]	A felülvizsgálati kérelem alapos.
[20]	A Kúria az elsőfokú bíróság ítéletét a közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (a továbbiakban: Kp.) 120. § (5) bekezdése értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a jogerős határozat meghozatalakor rendelkezésre álló iratok és bizonyítékok alapján dönt.
[21]	A Kúria szerint az elsőfokú bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból - a Kstv. 9. § (1) és (2) bekezdéseinek téves értelmezéséből fakadóan - helytelen jogi következtetésre jutott az alperesi határozat jogszerűségét illetően.
[22]	A Kstv. 8. § (1) és (2) bekezdései értelmében a kisajátítási határozattal az ingatlan tulajdonjogának tehermentes megszerzésére kerül sor. A kisajátítási határozatban rendelkezni kell az ingatlanra vonatkozóan más személyt megillető jogokról és az ingatlanra feljegyzett tényekről.
[23]	A Kstv. 9. § (1) bekezdése szerint a kisajátított ingatlan tulajdonosát a tulajdonjoga elvonásáért, az ingatlanon fennálló jog jogosultját pedig a joga megszűnéséért - a zálogjog és a végrehajtási jog jogosultja kivételével - teljes, azonnali és feltétlen kártalanítás illeti meg. Ugyanezen szakasz (2) bekezdése kimondja, hogy a megszűnt jogokért járó kártalanítást az ingatlan tulajdonjoga elvonásáért járó kártalanításnál figyelembe kell venni.
[24]	A Kstv. 23. § (1) bekezdés d) pontja értelmében a kisajátítási eljárásban ügyfél az a földhasználati nyilvántartásból kitűnő egyéb jogosult is, akinek az ingatlanra vonatkozó jogát a kisajátítás érinti.
[25]	A Kstv. 9. § (1) bekezdése a kisajátításból fakadó kártalanításra jogosultak körét két csoportra osztja; egyfelől kártalanítás a tulajdonost illeti meg a tulajdonjoga elvonásáért, másfelől az ingatlanon fennálló jog jogosultját a joga megszűnéséért. 
[26]	A tulajdonhoz való alkotmányos alapjog az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdése értelmében az ingatlan tulajdonosát védi, a tulajdon elvonása vagy korlátozása miatt bekövetkező kár esetén az, akinek érdekében áll a kisajátítás, köteles a károsult tulajdonosnak pénzbeli ellentételezést fizetni. A polgári jogi értelemben vett tulajdonost főszabályként megilleti a birtoklás, a használat és hasznosítás, valamint a rendelkezés joga. A tulajdonjog egyes részjogosítványainak viszonylagos önállósága van, ezek a tulajdonjogból kiszakíthatók, átengedhetők. Az ilyen részjogosítvány a tulajdonos szempontjából dologi terhet jelent, mert a tulajdonjog változásától függetlenül, önállósult részjogosítványként terheli az ingatlant. 
[27]	Az ingatlanon a tulajdonváltozástól függetlenül csak azok a jogok maradnak fenn, amelyeket törvény kifejezetten ilyenként nevesít. A polgári jog által elismert, a tulajdonjog teljességéből kiszakított önállósult részjogosítványok egyik csoportját a használati jogok, a másik csoportját az értékjogok képezik. A használati jogok a birtoklás és a használat vagy hasznosítás jogát biztosítják a jog tartalma szerint más jogosult, azaz nem a tulajdonos számára, és amelyet a tulajdonos tűrni köteles. Az egységes tulajdonjog ez esetben megoszlik a tulajdonos és az ingatlanon fennálló használati jog jogosultja között. Az értékjogok a tulajdonos rendelkezési jogát korlátozzák, dologi fedezetet jelentenek meghatározott követelés teljesítésére. 
[28]	A törvény által elismert, a mindenkori tulajdonossal szemben fennálló, a törvény által elismert, önállósult részjogosítványokat az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (a továbbiakban: Inytv.) 16. §-a tartalmazza.
[29]	Az ingatlan kisajátításáért kártalanítás jár. Abban az esetben, ha a kisajátított ingatlan tulajdonosát nem illeti meg korlátlanul a tulajdonjog - mert azon törvény által elismert, a mindenkori tulajdonossal szemben teherként fennálló, a tulajdonos változása esetén is fennmaradó jog van - akkor a teljes kártalanítás úgy valósul meg, hogy azt a jogosítványaiban részben korlátozott tulajdonos, és a tulajdonjogot korlátozó, az ingatlanon fennálló jog jogosultja együttesen kapja meg.
[30]	A Kstv. 9. § (1) bekezdése értelmében kisajátításkor az itt felsorolt jogok jogosultjait - a zálogjog és a végrehajtási jog jogosultja kivételével - illeti meg a kártalanítás.
[31]	Az ingatlan kisajátítása miatt kárt nem csak a tulajdonos és az ingatlanon fennálló jog jogosultja szenvedhet el. A kisajátítás következtében kára lehet például a bérlőnek vagy a haszonbérlőnek is. Az ő káruk azonban nem közvetlenül a kisajátításból fakad, a kisajátításhoz ők közvetlenül nem kötődnek, káruk a kisajátításhoz áttételesen, a tulajdonoson keresztül kapcsolódik. A bérlő, a haszonbérlő a tulajdonossal kötelmi jellegű jogviszonyban áll, szó nincs arról, hogy ők egy törvény által is elismert önállósult tulajdonosi részjogosítvány jogosultjai lennének. Az ő joguk a tulajdonossal való megállapodáson alapul, ők nem élveznek az ingatlan mindenkori tulajdonosával szemben jogvédelmet, joguk az ingatlan tulajdonosának változása esetén nem marad fenn, ezért e jogok az ingatlan-nyilvántartásban nem is szerepelnek. Az ilyen jog jogosultját ért kár esetén a kötelmi jog szabályai szerint elszámolásnak van helye a tulajdonossal.
[32]	A fentiekre tekintettel a Kúria továbbra is irányadónak tekinti a Kfv.VI.37.387/2016/9. számú ítélet elvi megállapítását, amely szerint kisajátítási kártalanítás szempontjából az ingatlanon fennálló jog jogosultja alatt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogosultat kell érteni.
[33]	A Haszonbérlő az ingatlan-nyilvántartásban nem szerepel, ezért őt a Kstv. 9. § (1) bekezdése szerint kártalanítás nem illeti meg.
[34]	A földhasználati nyilvántartás az ingatlan-nyilvántartás adataira épülő, de attól elkülönülő önálló, a földek használatáról, valamint a földhasználókról vezetett közhiteles hatósági nyilvántartás. A földhasználati nyilvántartás a mező- és erdőgazdasági földekre vonatkozó nyilvántartás, amelynek nyilvánosságához fontos közérdek fűződik. Ez azonban a Kstv. 9. § (1) bekezdése szempontjából jelentőséggel nem bír még akkor sem, ha azt is az ingatlanügyi hatóság vezeti.
[35]	Az elsőfokú bíróság által - elírás folytán tévesen - hivatkozott törvényi indokolás nem dönti a fenti levezetést. Elkerülte az alperes és az eljárt bíróság figyelmét is az, hogy a 9-21. §-hoz fűzött indokolás általuk kiemelt bekezdése arra az esetre vonatkozik, amikor a tulajdonos kártalanítására csereingatlannal kerül sor. Jelen esetben az alperes pénzbeli kártalanításról rendelkezett, így ez a bekezdés a perben nem lehet irányadó.
[36]	A Kúria szerint az, hogy a kisajátítási eljárásban a haszonbérlő ex lege ügyfélnek minősül, még nem igazolja, hogy a Kstv. 9. § (1) bekezdése szerint kártalanításra jogosult személy lenne. A Kstv. 23. § (1) bekezdés d) pontja és a 9. § (1) bekezdés között közvetlen kapcsolatot, szoros összefüggést sem az alperes, sem az elsőfokú bíróság nem mutatott ki.
[37]	A Kúria döntése meghozatalánál figyelemmel volt az Alkotmánybíróság 15/2014. (V.13.) AB határozatában foglaltakra is. E döntésében az Alkotmánybíróság úgy ítélte meg, hogy korlátozási kártalanítás a tulajdonosokkal azonos feltételekkel, tulajdoni várományosként, a pénzügyi lízingbevevőt is megilleti. Indokolása szerint a tulajdonjognak a lízingbevevő általi megszerzése mindenképpen bekövetkezik, azt a lízingbeadó meg nem akadályozhatja, ezért a lízingbevevőt már ilyen minőségében terhelik az ingatlannal kapcsolatos költségek és kockázatok is. A Haszonbérlő nem tulajdoni várományos, nem viseli egyedül a kárveszélyt, ezért jogi helyzete nem azonosítható a pénzügyi lízingbevevőével.
[38]	Az alperesi és az elsőfokú bírósági jogértelmezés sem az Alaptörvényből, sem a Kstv.-ből nem vezethető le, ezen kívül a kisajátítási eljárás lefolytatását rendkívül megnehezítené, hiszen vizsgálni kellene, hogy van-e bárkinek is, az ingatlan-nyilvántartáson kívüli bármilyen, az ingatlanhoz kapcsolódó joga. A kártalanításra jogosultak körének ily módon indokolatlan kiszélesítése bizonytalan élet- és jogi helyzetet teremtene, visszaélésekre adhatna alapot.
[39]	Az alperes és az elsőfokú bíróság tévesen értelmezte a Kstv. 9. § (1) bekezdését, az ingatlan tulajdonosa és a Haszonbérlő közötti kötelmi jellegű elszámolást próbálták közjogi alapon megítélni. Ebből fakadóan az elsőfokú bíróság helytelen következtetésre jutott az alperesi határozat jogszerűségét illetően.
[40]	A felperesnek a haszonbérleti jog továbbélésével kapcsolatos érvelése a jogvita szempontjából jelentőséggel nem bír, az a kártalanításra jogosultak körének meghatározása kérdését nem dönti el.
[41]	A kifejtettekre tekintettel a Kúria a Kp. 121. § (1) bekezdése szerint - figyelemmel a 115. § (2) bekezdésében és 109. § (2) bekezdése szerint - a jogerős ítéletet hatályon kívül helyezte és az alperesi határozatot megváltoztatva a Haszonbérlő részére kártalanítást megállapító és annak kifizetését elrendelő rendelkezéseket mellőzte.

	A döntés elvi tartalma

[42]	Kisajátítási kártalanítás szempontjából az ingatlanon fennálló jog jogosultja alatt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogosultat kell érteni.
[43]	Az ingatlan tulajdonosával kötött haszonbérleti megállapodás alapján a haszonbérlőt kisajátítási kártalanítás nem illeti meg.
Záró rész
[44]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Kp. 107. § (1) bekezdése szerint tárgyaláson bírálta el.
[45]	A pernyertes felperes részére a Kp. 35. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó a polgári perrendtartásról szóló 2016. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Pp.) 82. § (3) bekezdésére figyelemmel perköltség - felszámítás hiányában - nem állapítható meg.
[46]	A Pp. 96. § (1) bekezdése értelmében a személyes illetékmentességet élvező alperes mentesül az illeték megfizetése alól, ezért a kereseti és felülvizsgálati eljárási illeték az állam terhén marad a Pp. 102. § (6) bekezdése szerint.
[47]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Kp. 116. § d) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. október 16.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. előadó bíró; Dr. Sugár Tamás s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő