A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 	Kfv.II.37.694/2018/13.

A tanács tagjai:	Dr. Kalas Tibor a tanács elnöke
	Dr. Tóth Kincső előadó bíró
	Dr. Márton Gizella bíró

A felperesek:	I. rendű Felperes
	(cím),

	II. rendű Felperes
	(cím)

A felperesek képviselője:	Dr. Bacskai Edina ügyvéd
	(cím)

Az I. rendű alperes:	Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Kormányhivatal
	(5000 Szolnok, Kossuth út 2.)

Az I. rendű alperes képviselője:	Dr. ... jogi előadó

A II. rendű alperes:	FGSZ Földgázszállító Zrt.
	(8600 Siófok, Tanácsház út 5.)

A II. rendű alperes képviselője:	Dr. Csoór György Ügyvédi Iroda
	Dr. Csoór György ügyvéd
	(cím)

Az alperesi beavatkozó:	MOL Nyrt.
	(1117 Budapest, Október huszonharmadika utca 18.)

Az alperesi beavatkozó képviselője:	Dr. Csoór György Ügyvédi Iroda
	Dr. Csoór György ügyvéd
	(cím)

A per tárgya:	bányaszolgalmi jog alapításáról rendelkező közigazgatási határozat felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél:	felperesek
A felülvizsgálni kért jogerős határozat:	Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
	12.K.27.225/2017/13. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria 
- a Szolnoki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 12.K.27.225/2017/13. számú ítéletét hatályában fenntartja;
- kötelezi a felpereseket, hogy egyetemlegesen fizessenek meg az államnak - külön felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati illetéket.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Az I. és II. rendű felperes ½-½ arányú tulajdonában áll a ... külterület ... helyrajzi számú, szántó, kivett vízállás művelési ágú, ... hektár teljes területű ingatlan. Ennek az ingatlannak a 24 m²-ét érinti a Hajdúszoboszló-Vecsés DN350 földgázszállító-vezeték védőövezete. Maga a vezeték 1975-ben létesült, azonban a folyamatos üzemelés ellenére a bányászati célú szolgalmi jog alapítása korábban elmaradt. A II. rendű alperes kérelemmel fordult az I. rendű alpereshez, amelyben a földgázszállító-vezeték biztonsági övezetére bányászati célú szolgalmi jog alapítását kérte a bányászatról szóló 1993. évi XLVIII. törvény (a továbbiakban: Bt.) 38. § (4) bekezdése alapján. A II. rendű alperes kérelméhez csatolta a szükséges okiratokat.
[2]	A Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Kormányhivatal JN/23/00609-9/2017. számú határozatával a II. rendű alperes kérelmének helyt adott, és a kérelemben jelölt területrészre a bányászati célú szolgalmi jog alapítását elrendelte akként, hogy a szolgalom kedvezményezettje a II. rendű alperes, a kártalanítás fizetésére kötelezett pedig az alperesi beavatkozót. Az elsőfokú hatóság igazságügyi szakértői véleményt szerzett be a kártalanítás összegének megállapítása érdekében, majd ennek alapulvételével a pénzbeli kártalanítás összegét 448 - 448 forintban határozta meg.
[3]	A felperesek fellebbezése nyomán eljárt alperes JN/23/00609-13/2017. számú határozatával az indokolási részt az alkalmazandó jogszabályok tekintetében módosítva az elsőfokú határozatot helyben hagyta.
A kereseti kérelem és az alperesi ellenkérelem
[4]	A felperesek keresettel támadták az alperes határozatát, kérve annak bírósági felülvizsgálatát. Állították, hogy a bányászati célú szolgalmi jog bejegyzését sem műszaki szükségszerűség, sem az üzemeltetés biztonsága, sem pedig az észszerűség nem indokolja, a megállapított kártalanítás összege pedig rendkívül alacsony, és nem veszi figyelembe, hogy a 24 m²-re vonatkozó ültetési és telepítési, biogazdálkodás folytatására vonatkozó tilalom a teljes terület gazdasági hasznosítására kihat.
[5]	Az I. rendű alperes a kereset elutasítását kérte és fenntartotta a határozatában foglaltakat.
Az elsőfokú ítélet
[6]	Az elsőfokú bíróság a felperesek keresetét elutasította. Hivatkozott a Bt. 24. § (2) bekezdésében, továbbá a Bt. végrehajtásáról szóló 203/1998. (XII. 19.) Kormányrendelet (továbbiakban: Kormányrendelet) 23. § (6) bekezdésében foglaltakra, amely többek között tartalmazza, hogy a biztonsági övezet megállapításáról a bányafelügyelet rendelkezik. A bányavállalkozó pedig a biztonsági övezet fennállásának időtartama alatt jogosult szolgalom alapítására. Utalt arra a bíróság, hogy a felperesek nem vitatták, hogy a szolgalmi jogra a vonatkozó változási vázrajz és a hozzá tartozó terület kimutatás szerint megjelölt biztonsági övezet határa megfelel a 6/1982. (VI. 2.) IPM rendeleten alapuló 2768/1984. számú bányaműszaki felügyelőségi határozatban foglaltaknak. Utalt a bíróság a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 5:164. § (1) bekezdésében foglaltakra, amely szintén a szolgalmi jog közérdekből történő alapításának szabályait rögzíti. Hivatkozott továbbá a Ptk. 5:165. §-ára és rámutatott arra, hogy a II. rendű alperes által alapított szolgalmi jog ingatlan-nyilvántartási bejegyezése nem mellőzhető, az I. rendű alperes döntésével nem tett mást, mint az 1975 óta fennálló, elmulasztott kötelezettséget pótolta, és egyidejűleg elrendelte a szolgalmi jog ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzését. A Bt. 1. § (1) bekezdés f) pontjára hivatkozással arra utalt, hogy a felperesek alaptalanul állították, hogy kizárólag a vezetékjog ingatlan-nyilvántartási bejegyzése lenne indokolt. A kártalanítás összegszerűségével kapcsolatosan a bíróság hivatkozott a Bt. 38. § (6a) bekezdésében foglaltakra, továbbá arra, hogy a szolgalom alapításáért járó kártalanítás megállapítása során a kisajátítási törvényt kellett alkalmaznia a hatóságnak. Az összegszerűség tekintetében a felperesek alaptalanul hivatkoztak az Alaptörvény és a kisajátítási törvény tulajdon védelmére vonatkozó rendelkezéseire, hiszen esetükben nem a tulajdon elvonására, csupán a tulajdonjog korlátozására került sor. A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (továbbiakban: Pp.) 164. § (1) bekezdésére, illetőleg 3. § (3) bekezdésére utalással jegyezte meg a bíróság azt, hogy a felperesek többszöri tájékoztatás ellenére és a bizonyítási kötelezettségükről történő kioktatást követően sem kértek igazságügyi szakértői bizonyítást a perben. Emiatt a bíróság csak azt tudta megállapítani, hogy az összegszerűség tekintetében az alperes határozata nem sért jogszabályt.

A felülvizsgálati kérelem és felülvizsgálati ellenkérelem

[7]	A jogerős ítélet ellen a felperesek nyújtottak be felülvizsgálati kérelmet, melyben a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és alperes perköltségben marasztalását kérték. Állították, hogy 1975 óta nem elmaradt a szolgalmi jog bejegyzése, hanem II. rendű alperes mulasztott. A felperesek utaltak rá, hogy 1994. szeptember 1-jén az árverési hirdetmény sem tartalmazott tájékoztatást a szállítóvezetékről, ezért jogelődjük jóhiszeműen szerezte meg az ingatlan tulajdonjogát. A felperesek csak 2002-ben szereztek tudomást a vezetékről, és a szolgalmi jog bejegyzésére irányuló igényről. Ezt azonban indokolatlannak és jelentős értékcsökkenést okozónak tekintik. Állították, hogy a bíróság ítélete sérti a Kormányrendelet 23. § (6) bekezdésében foglaltakat, 23/A. § (5) bekezdésében foglaltakat. Érvelésük szerint a vonatkozó jogszabályi rendelkezések igazolják, hogy a biztonsági övezet tekintetében a szolgalom alapítása és ingatlan-nyilvántartási bejegyzése sem kötelező, és ezért sérelmezték, hogy a hatóság nem vette figyelembe a felperesek jogos gazdasági érdekeit, s ezzel megsértette a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 1. § (2) bekezdésében, továbbá 2. § (1) és (3) bekezdéseiben foglaltakat. Kérte a törvény előtti egyenlőség biztosítását, illetőleg az érintett ügyre vonatkozó tények figyelembevételét, amely véleményük szerint elmaradt. Állították továbbá, hogy a hatóság nem tett eleget a Ket. 50. §-ában foglalt tényállás tisztázási kötelezettségnek sem. Továbbá a határozat indokolása sem tért ki arra, hogy a felperesek jogelődje jóhiszeműen tehermentesnek hitt ingatlant szerzett, hiszen sem az árverési hirdetmény, sem pedig az ingatlan tulajdoni lapja nem tartalmazott szolgalmi jogról bejegyzést, és egyéb módon sem adott tájékoztatást arról, hogy az ingatlan 24 m² területe védvonalnak (helyesen: biztonsági övezetnek) minősül. Álláspontjuk szerint a megítélt kártalanítás összege szakértői vélemény nélkül is egyértelműen megállapítható, hogy gazdasági érdeksérelmet okoz számukra, a szolgalmi jog bejegyzését a fejenként 448 forint kártalanítással orvosolni nem lehet, hiszen a szolgalmi jog bejegyzése a vevőnek komoly, a megítélt kártalanítás összegét jelentősen meghaladó alkupozíciót biztosít a korlátozásokkal szemben.
[8]	Az I. és II. rendű alperes, az alperesi beavatkozó felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályban tartását kérte.
A Kúria döntése és jogi indokai
[9]	A felperesek felülvizsgálati kérelme nem alapos.
[10]	A Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 275. § (2) bekezdése alapján a felülvizsgálati kérelem keretei között bírálta felül.
[11]	A felülvizsgálati eljárásban újabb jogszabálysértésre nem lehet hivatkozni, mert a felperes(ek) csak az első tárgyalás befejezéséig változtathatja(ák) meg a kereset(ük)et. A bírói felülvizsgálat kereteit a határidőben előterjesztett és a jogszabály (Pp. 335/A. §) által megengedett módon módosított kereseti kérelem jelöli ki. Az elsőfokú bíróság a felperesek kereseti kérelméről döntött a jogerős ítéletben, s mivel a kereset nem vitatta azt, hogy az alperes eljárása megsértette a Ket. 2. § (1) bekezdésében, 2. § (3) bekezdésében foglalt alapelveket, illetve azt sem állították, hogy a hatóság a tényállást nem tárta fel, ezek a kérdések a felülvizsgálati eljárásban már nem hozhatók fel. A tiltott keresetkiterjesztés és a korlátozott felülvizsgálati szabályoktól a Kúria akkor sem tekinthet el, ha a felperesek az elsőfokú eljárásban személyesen, jogi képviselő nélkül jártak és jogi segítséget csak a felülvizsgálati eljáráshoz kértek. Emiatt a felülvizsgálati eljárásban érdemi vizsgálatra nem kerülhet sor a hivatkozott eljárási és alapelvi szabályok betartása tekintetében.
[12]	A Kúria megállapítása szerint a felperesek alapvetően azt vitatták, hogy több évtized után milyen gazdasági, jogi és egyéb szükségszerűség indokolja a bányászati célú szolgalmi jog alapítását, ha eddig ennek hiánya problémát nem okozott, egyúttal a megállapított kártalanítás összegét is rendkívül alacsonynak tartották. Ezek a hivatkozások, ahogy ezt az elsőfokú bíróság is helyesen értelmezte, az I. rendű alaperes határozatának jogalapi és összegszerűségi vitatását jelentették.
[13]	A jogalapról szóló döntés tekintetében indokolt hangsúlyozni, hogy a felperesek részéről nem volt vitatott, hogy a földgázszállító vezeték a felperesi ingatlant érinti, e vezeték használatba vételére az 1090/1975. számú - szolgalom bejegyzési kötelezettséget előíró rendelkezést is tartalmazó - határozat alapján került sor, a biztonsági övezet módosításra került a 2768/1984. számú bányaműszaki felügyelőségi határozatban, a kérelemben jelöltek szerint. A biztonsági övezetben művelési, használati korlátozás áll fenn. A bányászati célú szolgalmi jog alapításának jogalapját a kérelem előterjesztésekor hatályos szabályok adták. A felperesek nem hivatkoztak olyan szabályra, amely szerint a bányavállalkozás elveszti jogosultságát a szolgalom alapítására, ha a biztonsági övezet kijelölését követően meghatározott időn belül nem intézkedik. A biztonsági övezet miatti korlátozások üzembiztonságot szolgáló, közérdekű intézkedések, amelyek értelemszerűen korlátozzák a tulajdonosi jogosítványokat, az adott biztonsági övezetre eső terület művelését, használatát. Az ingatlantulajdon korlátozása (és nem elvonása) miatt előálló helyzet rendezésére nyújt szabályokat a Bt. 38.§-a. 
[14]	 A Bt. 38. §-a külön rendelkezik a földgázszállító vezeték elhelyezését, illetve üzemelését biztosító szolgalmi jog alapításáról. A 38. § (4) bekezdése megadja a jelen ügyben előterjesztett II. rendű alperes kérelmének jogalapját, hiszen a földgázszállító vezeték üzemelésének időtartamára a bányavállalkozó az ingatlan tulajdonosának fizetendő kártalanítás ellenében szolgalmi jog alapítását kérheti. Az a tény, hogy a bányavállalkozó hosszú időn át nem élt e jogával, nem változtatja meg a jogi norma adta lehetőséget, és nem hat ki a szabályosan előterjesztett kérelem elbírálására sem. A szolgalom alapítása lényegét tekintve egy feljogosítást ad a bányavállalkozónak arra, hogy az ingatlan érintett részét igénybe vegye tevékenysége által szükségszerűen indokolt mértékben. Emiatt a Kúria álláspontja szerint a földgázszállító vezetékkel érintett ingatlan tulajdonosa számára is előnyös, ha jogilag rendezett helyzetben történik meg a tulajdonának korlátozása. A bányavállalkozói kérelem elbírálása tekintetében irreleváns, hogy a földtulajdonosok tudtak-e arról vagy sem, hogy az ingatlan alatt földgázszállító vezeték húzódik. Erre vonatkozó bizonyítékokat a bíróság indokoltan és helyesen nem vette figyelembe, mert nem hat ki az ügy elbírálására, hogy a tulajdonszerzéskor jóhiszemű volt a felperesek jogelődje. Jóhiszeműsége nem lehet akadálya a szolgalom alapításának.
[15]	A felperesek tévesen állítják, hogy a hatósági döntés sérti a Kormányrendelet 23. § (6) bekezdését, illetve 23/A. § (5) bekezdését, mert ezeket a szabályokat a felperesek úgy értelmezik, hogy ha nem kötelező a szolgalom alapítása, akkor nem is lehet eziránt intézkedni. A jelen ügy szempontjából ez az érvelés hibás, mert ha a bányavállalkozónak joga van arra, hogy kérje a szolgalom alapítását és ezzel a jogával él, akkor jogsértést nem követ el. Márpedig a felpereseknek a pernyertességhez azt kellett volna igazolni, hogy tiltó szabály van a szolgalom alapítására. Ez azonban sikertelen volt.
[16]	 A felperesek tévesen állítják, hogy a bíróságnak szakértő kirendelése nélkül meg kellett volna tudni állapítani, hogy a kártalanítás összege jogsértően alacsony. Egyrészt a hatóság szakértő bevonásával állapította meg a tulajdoni korlátozás ellentételezését jelentő kártalanítás összegét, mivel ez szakkérdés. Ennek megválaszolása során szakismeretre van szükség, hiszen ismerni kell összehasonlító adatok alapján az ingatlan forgalmi értékét, a korlátozás mértékét, a korlátozás egész ingatlan használatára vonatkozó káros hatását. A felperesek szakkérdésben (kártalanítás mértéke) is vitatták a határozat törvényességét. A felpereseken volt a bizonyítás terhe, nekik kellett volna igazolni, bizonyítani, hogy a megállapított kártalanítási összeg nem fedezi a használat korlátozásából eredő teljes kárt [Kormányrendelet 23/A. § (3) bekezdés]. Megfelelő tájékoztatás ellenére a felperesek nem kértek szakértői bizonyítást. Emiatt a bíróság a Pp. 3. § (3) bekezdése, 164. § (1) bekezdése alapján helyesen értékelte, hogy a felperesek ezt az állításukat nem tudták alátámasztani. A kereseti állítás bizonyításának sikertelensége a felperesek terhére esik. A bíróság szakkérdésben nem foglalhat állást, szakmai ismerete hiányában a kártalanítás mértékéről maga és hivatalból nem dönthet. A felperesek ezt minden jogi alap nélkül várták el. A megállapított 448-448 forint kártalanítás esetében nem az az alapvető kérdés, hogy ez az összeg alacsony-e, hanem az, hogy az fedezi-e az ingatlan korlátozásából eredő tényleges kárt. Önmagában az összegszerűség nagysága nem perdöntő. 

A döntés elvi tartalma
[17]	A bányászati célú szolgalmi jog alapítására a földgázszállító vezeték használatba vételét követő hosszú idő eltelte után is van lehetőség. 
[18]	A tulajdonkorlátozás miatt fizetendő kártalanítás mértéke szakkérdés. Azt az összeget vitató felpereseknek kell bizonyítani, hogy a használati korlátozással okozott tényleges kár a megállapított kártalanításnál nagyobb.
[1993. évi XLVIII. törvény 38. § (4) bekezdés, 203/1998.(XII.19.) Korm.rendelet 23/A. §, 1952. évi III. törvény 3. § (3) bekezdés, 164. § (1) bekezdés]
Záró rész
[19]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
[20]	A pernyertes I. rendű alperes részére a Kúria nem állapított meg perköltséget, mert a rövid tartalmú ellenkérelem elkészítése azt nem indokolta, az alperes a perköltség megállapítását a Kúria megítélésére bízta. A II. rendű alperesnek és a beavatkozónak a felülvizsgálati eljárásban költsége nem merült fel, arról rendelkezni nem kellett.
[21]	A pervesztes felperesek egyetemlegesen, a perköltség, illeték viselési szabályok [Pp. 78. § (1), (2) bekezdés, 82. § (1) bekezdés, valamint az 1990. évi XCIII. törvény 38. § (1), (2) bekezdése] szerint kötelesek az 1990. évi XCIII. törvény 39. § (3) bekezdés d) pontja és 50. § (1) bekezdése alapján megállapított összegű felülvizsgálati illeték megfizetésére.
Budapest, 2019. október 9.

Dr. Kalas Tibor s.k. a tanács elnöke,  Dr. Tóth Kincső s.k. előadó bíró,  Dr. Márton Gizella s.k. bíró