A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 	Kfv.X.37.677/2019/9.
A tanács tagjai: . Zanathy János
	a tanács elnöke
. Farkas Katalin
	előadó bíró 	
. Magyarfalvi Katalin
	bíró 
A felperes: 	
A felperes képviselője: dr. Nádas György ügyvéd
Az alperes: Magyar Államkincstár Nyugdíjfolyósító Igazgatósága 	
Az alperes képviselője: ... kamarai jogtanácsos
A per tárgya: társadalombiztosítási határozat felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes
Az elsőfokú bíróság határozatának száma: 
Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 6.K.28.331/2018/11.
Rendelkező rész 
A Kúria a Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 6.K.28.331/2018/11. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 35.000 (harmincötezer) forint + áfa ügyvédi munkadíjat, valamint 12.846 (tizenkettőezer-nyolcszáznegyvenhat) forint útiköltségtérítést. 

A felülvizsgálati eljárás illetékét a magyar állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
	Tényállás

[1]	A felperes 1978. december 2. napján kötött házasságot .... A felperes 2011. november 6-án bejelentette a ... Rendőrkapitányságon, hogy a tőle külön élő férje 2011. október 23-át követően ismeretlen helyre távozott a ..., ... szám alatt lakásáról és azóta nem adott életjelet magáról. A ... Rendőrkapitányság a hatósági eljárást 2012. február 8-án befejezte és megállapította, hogy az eltűnt személy tartózkodási helyének megállapítására tett intézkedések nem vezettek eredményre, bűncselekmény gyanújára utaló adat vagy körülmény nem merült fel. A felperes 2016. október 24. napján ... holtnak nyilvánítása iránt terjesztett elő kérelmet, mert a férje az eltűnésétől számított 5 év elteltével sem adott életjelet magáról. A ... Járásbíróság a 2017. március 13. napján kelt 84.Pk.504.624/2016/10. számú végzésével ... holtnak nyilvánította, a halál idejeként 2011. november 15. napját határozta meg. 
[2]	Az alperes 2017. augusztus 22. napján kelt ... számú határozatával a felperes özvegyi nyugdíj megállapítása iránti kérelmét elutasította, mivel nem nyert bizonyítást, hogy felperes és a házastársa, a házastárs eltűnése előtt együtt éltek volna. Az alperes 2018. január 2-án kelt 7. alszámú, valamint a 8. alszámú kiegészítő határozatával saját hatáskörében eljárva az özvegyi nyugdíj elutasításáról szóló határozatát lényeges eljárásjogi szabálysértés miatt visszavonta, majd 9. alszámú határozatával a 2017. május 23. napján özvegyi nyugdíj elbírálása tárgyában indult eljárását megszüntette, mert a felperes által tanúsított passzív magatartás miatt az ügy tényállását nem sikerült tisztáznia. 
[3]	A felperes kereseti kérelmében kérte a hatósági határozatok hatályon kívül helyezését és az elsőfokú közigazgatási szerv új eljárásra kötelezését. A munkaügyi bíróság a 6.K.27.145/2018/11. számú ítéletével az alperes 2018. január 2. napján kelt ... számú végzését hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárás lefolytatására kötelezte, ezt meghaladóan a felperes keresetét elutasította. Előírta az alperes számára a felperes özvegyi nyugdíj iránti igényének érdemben történő elbírálását. 
[4]	Az új eljárásban az alperes a 2018. szeptember 26. napján kelt ... számú határozatával a felperes ... jogán özvegyi nyugdíj megállapítása iránti igényét elutasította. Megállapította, hogy a felperes a jogszerzővel 1978. december 2. napjától az eltűnése napjáig, 2011. október 23-ig megszakítás nélkül együtt élt. A felperes az igényét az elhalálozást követő egy éven túl terjesztette elő, ezért ideiglenes özvegyi nyugdíjra nem jogosult. A felperes megváltozott munkaképességre alapított kérelmét a 2018. augusztus 14. napján kelt nyilatkozatában visszavonta, a házastárs jogán árvaellátásra jogosult fogyatékkal élő, illetve tartósan beteg vagy legalább két árvaellátásra jogosult gyermek eltartásáról nem gondoskodik, 64. életévét nem töltötte be, ezért az özvegyi nyugdíj megállapítása iránti igényét el kellett utasítani. 
[5]	Az alperes a 2018. december 7. napján kelt ... számú határozatával a 2018. szeptember 23-án kelt özvegyi nyugdíj iránti igény elutasításáról szóló ... számú határozatát saját hatáskörében eljárva visszavonta jogszabálysértés miatt, majd a 2018. december 7. napján kelt ... alszámú határozatával a felperes részére ... jogszerző jogán a felperes ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti igényét elutasította, egyben 2016. november 1-től 30%-os mértékű, havi 20.440 forint összegű özvegyi nyugdíjat állapított meg a társadalombiztosítási nyugellátásról szó 1997. évi LXXXI. törvény (továbbiakban: Tny) 45. § (1) bekezdése, 47. § (1)-(3) bekezdései és a 44. § (1) bekezdése a Tny. végrehajtásáról szóló 168/1997. (X.6.) Korm.rendelet (továbbiakban: Tnyvhr.) 66. § (1) bekezdése és 64. § (2) bekezdése alkalmazásával. Megállapította, hogy a felperes 2017. május 23. napján, vagyis a jogszerző elhalálozását követő egy éven túl terjesztette elő igényét, a házastársa eltűnésekor azt nem jelentette be, ezért az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti igény elutasításra került.
[6]	Az alperes a 2018. december 17. napján kelt ... alszámú határozatával a 2018. december 7. napján kelt határozatát saját hatáskörében eljárva visszavonta és ugyanezen a napon meghozott 4. alszámú végzésével a felperes részére ... jogszerző jogán az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti felperesi igényt elutasította, egyben 2016. november 1. napjától 30%-os mértékű havi 20.440 forint összegű özvegyi nyugdíjat állapított meg a Tny. 45. §  (1)-(2) bekezdései, 47. § (1)-(3) bekezdései, 44. § (1) bekezdése, a Tnyvhr. 66. § (1) bekezdése, 64. § (2) bekezdése alkalmazásával. A határozat indokolása megegyezett a 2. alszámú végzés határozatának indokolásával. 

A felperes keresete és az alperes védirata

[7]	A felperes a 2018. november 12. napján kelt kereseti kérelmében a 2018. szeptember 26. napján kelt társadalombiztosítási határozat hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárásra kötelezését kérte a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tny.) 47. § (1)-(2) bekezdése, 44/F. § (2) bekezdése, az általános közigazgatási rendtartásról szóló 2016. évi CL. törvény (továbbiakban: Ákr.) 81. §-a és 143. § (1) bekezdése, a közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (továbbiakban: Kp.) 89. § (1) bekezdés b) pontja és 92. § (1) bekezdés c) pontja, a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (továbbiakban: Ket.) és a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (továbbiakban: régi Pp.) szabályai alperes általi megsértése miatt. A felperes érvelése szerint az alperes az igénybejelentéskor hatályos Tny. 44/F. § (2) bekezdésébe ütközően jogellenesen nem állapított meg a részére ideiglenes özvegyi nyugdíjat. Az alperes az alaptörvény-ellenesen értelmezte a Tny. 47. § (1) bekezdése és a Tny. 64. § (2) bekezdése rendelkezéseit. A jogszerző halálának időpontját a Debreceni Járásbíróság a 2016. április 6. napján jogerőre emelkedett végzésével állapította meg, így ezen időpontot megelőzően nem terjeszthetett elő a felperes özvegyi nyugdíj iránti igényt.
[8]	A felperes kereseti kérelmét „kiterjesztette" az alperes ... alszámú határozatára és kérte ennek hatályon kívül helyezését, az alperes új eljárás lefolytatására és új határozat hozatalára kötelezését. A felperes előadta, hogy az alaphatározattal szemben benyújtott keresetében vitatta az ideiglenes özvegyi nyugdíj elutasítására vonatkozó döntést és annak indokait is, mely jogsérelmet az alperes nem orvosolta. Az igénybejelentéskor hatályos Tny. 44/F. § (2) bekezdése alapján az alperes köteles lett volna felperes részére ideiglenes özvegyi nyugdíjat megállapítani; az alperes alaptörvény-ellenesen értelmezte a Tny. 47. § (1) bekezdése és 64. § (2) bekezdése rendelkezéseit.
[9]	Az alperes védiratában a kereset elutasítását kérte azzal, hogy a keresetlevél alapján a 2018. szeptember 26. napján kelt határozatát az ... alszámú határozatával visszavonta (Kp. 83. §), ezért a Kp. 81. § (1) bekezdés g) pontja értelmében a per megszüntetésének van helye. A Tny. 47. § (1) bekezdése értelmében az ideiglenes özvegyi nyugdíj a házastárs halálától egy évig jár. A kialakult bírói gyakorlat szerint az ideiglenes özvegyi nyugdíjat a jogszerző elhalálozásától számított egy éven túli időszakra nem lehet megállapítani. Felperes az ideiglenes özvegyi nyugdíjra való jogosultságára nyitva álló határidőt jelentősen túllépte. 

Az elsőfokú ítélet 

[10]	A munkaügyi bíróság az alperes 2018. december 17. napján kelt ... számú határozatát hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárás lefolytatására kötelezte a Polgári törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (továbbiakban: Ptk.) 2:4. §-a, 2:5. § (1)-(2) bekezdése, 2:6. § (1)-(2) bekezdése, a 2017. május 23. napján hatályos Tny. 45. § (1) bekezdése, 47. § (1)-(2) bekezdése, 44. § (1) bekezdése, 69. § (1) bekezdése, 64. § (2) bekezdése, 44/F. § (1)-(2) bekezdése, a Tnyvhr. 66. § (1) bekezdése, 50. § (1)-(2) bekezdése alkalmazásával. A bíróság érvelése szerint a Tny. 47. § (1) bekezdéséből nem következik, hogy az egyéves időtartam az igényérvényesítésre nyitva álló határidő lenne. A hivatkozott jogszabályhely kizárólag arról rendelkezik, hogy az ideiglenes özvegyi nyugdíj a halál időpontjától számítottan legkevesebb egy évig folyósítható. A Tny. 47. § (2) bekezdése, 44. § (1) bekezdése, 69. § (1) bekezdése, 64. § (2) bekezdése együttes értelmezéséből következően az özvegyi nyugdíj a jogszerző halála, mint egyik jogosultsági feltétel fennállta esetén igényelhető. A házastárs halála fogalmi körébe tartozik az eltűnés is akkor, ha az eltűnés okán a halál időpontját a bíróság jogerős döntésében állapítja meg. Az ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapíthatóságának feltétele a halál időpontjának pontos ismerete, hiszen ezen időponttól számítottan egy év időtartamban folyósítható az ideiglenes özvegyi nyugdíj. A Tny. rendelkezései alapján különbséget kell tenni, ha a jogszerző halálának időpontja okirattal igazolható, illetőleg ha a jogszerző halálának időpontját anyagi jogszabályok alapján bíróság állapítja meg. A két esetkörnél eltérően alakul az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti igény bejelenthetősége. Amennyiben a jogszerző halálának időpontja okirattal igazolható, úgy az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti igény bejelentésére a halál ismert időpontjától kezdődően egy éven belül kerülhet sor. Amennyiben a halál időpontjának megállapítására utólagosan, bírósági határozattal kerül sor, úgy az igénybejelentésre csupán a holttá nyilvánítást kimondó, a halál vélelmezett időpontját is tartalmazó jogerős bírósági határozatról való tudomásszerzést követően nyílik meg a lehetőség egy éven belül az igény bejelentésére. A felperes önmagában azért, mert önhibáján kívül csak később szerez tudomást a jogszerző halálának időpontjáról, nem eshet el az ideiglenes özvegyi nyugdíj ellátástól. Amennyiben az igénylő a holtnak nyilvánító bírósági határozat jogerőre emelkedését követő 6 hónapon belül benyújtja ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti kérelmét, úgy a hozzátartozói nyugellátást az eredeti igénybejelentés napjának figyelembe vételével kell megállapítani. A Tny. 44/F. § (1)-(2) bekezdése újabb lehetőséget biztosít arra, hogy a holtnak nyilvánítási eljárás megindításával egyidejűleg az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti kérelem is előterjeszthető legyen, mely esetben a közigazgatási eljárás felfüggesztésére kell hogy sor kerüljön. Ebben az esetben a jogerős bírósági határozat határidőn belüli becsatolása esetén az igénybejelentés időpontjától számított 6 hónapra visszamenőleg van lehetőség ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapítására. Főszabályként a holttá nyilvánítást kimondó jogerős bírósági határozat birtokában van az igénylő abban a helyzetben, hogy ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti igényt előterjesszen. 
[11]	A jogszerző eltűnéskor hatályos Tnyvhr 66. § (1) bekezdése értelmében, ha a hozzátartozói nyugdíj igény benyújtásakor a jogszerző halálát bizonyító okirat ugyan nem áll rendelkezésre, de az ellátást igénylő bizonyítja, hogy az eltűnés megállapítását, a holttá nyilvánítást bíróságnál kezdeményezte, úgy a hatóságnak az eljárást fel kell függesztenie. Ebben az esetben a bírói határozat jogerőre emelkedését követő 6 hónapon belül nyújthatja be az igénylő a halál tényét megállapító vagy holttá nyilvánító jogerős bírói határozatot, a nyugdíjbiztosítási igazgatási szervnek pedig az eredeti igénybejelentés napját alapul véve az igénybejelentéskor hatályos jogszabályi rendelkezések alapján kell eljárnia. A Tnyvhr. 66. § (1) bekezdése abban az esetben alkalmazható, ha az igénylő a holtnak nyilvánítás iránti eljárás megindítását megelőzően a jogszerző eltűnését a nyugdíjbiztosítási igazgatási szerv felé bejelenti, egyidejűleg az eltűnés megállapítása iránt rendőrségi eljárást is kezdeményez és ezt igazolja. A bíróság álláspontja szerint nem várható el az igénylőtől, hogy amíg a jogszerző halálának vélelmezett időpontját illetően hitelt érdemlő igazolással nem rendelkezik az igényét előterjessze, illetve nem kötelezhető ilyen bejelentés megtételére az eltűnt jogszerző házastársa előkerülésében bízó igénylő. Mindezekből következően a felperes az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti kérelmét - a jogszerző halálának vélelmezett időpontját tartalmazó jogerős bírósági végzés csatolásával - határidőben terjesztette elő. Az alperes a vonatkozó anyagi jogszabályi rendelkezéseket tévesen értelmezte, ezért a bíróság az alperes határozatát hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárásra kötelezte. A bíróság előírta az alperes számára, hogy az új eljárásban állapítson meg a felperes részére ideiglenes özvegyi nyugdíjat a kérelem előterjesztésétől 2017. május 23. napjától visszamenőleg számított 6 hónapra, majd a folyósítási időtartam kimerítését követően az özvegyi nyugdíj megállapításáról rendelkezzen. 

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[12]	Az alperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és új „a jogszabályoknak megfelelő ítélet" meghozatalát, a kereset elutasítását kérte a Tny. 44. § (1) bekezdése, 47. § (1) bekezdése és 64. § (2) bekezdése bíróság általi megsértése miatt. Az alperes érvelése szerint a bíróság figyelmen kívül hagyta az eltűntté nyilvánítás intézményét, a Kúria korábbi gyakorlatával és határozataival ellentétes következtetésekre jutva hozta meg döntését (KGD 2009.14., Legfelsőbb Bíróság Mfv.K.III.10.329/2006., Mfv.10.711/2013/4.). 
[13]	A tényállás és az előzmények ismertetését követően az alperes kiemelte, hogy a jogszerző eltűnése időpontjában hatályban volt Tnyvhr. 66. § (1) bekezdése értelmében ha halotti anyakönyvi kivonat nem áll rendelkezésre, elegendő ha az igénylő hozzátartozó bizonyítja, hogy az eltűnés megállapítását, holtnak nyilvánítás, halál tényének megállapítását a bíróságnál kezdeményezte, mely esetben az eljárást a közigazgatási hatóságnak fel kell függesztenie. A felperesnek tehát már a jogszerző eltűnésekor, de legkésőbb a rendőrségi eljárás befejezésekor 2012. február 8-án lehetősége volt az ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapítása iránti kérelem előterjesztésére, mely lehetőséggel azonban csak 2017. április 26. napján élt, ezért az ellátás iránti igény elutasítására az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti igény érvényesítésére nyitva álló egy éves időtartam elmulasztása miatt jogszerűen került sor. 
[14]	A Tny. 44. § (1) bekezdése értelmében a hozzátartozói nyugellátásra jogosultság szempontjából halálesetnek számít az eltűnés is, ha azt a bíróság jogerősen megállapította. Az eltűntnek nyilvánítás szabályait a 105/1952. (XII.28.) MT rendelet (továbbiakban: MTr.) állapította meg, melynek 11. § (1) bekezdése szerint társadalombiztosítási jogszabályon alapuló olyan kérelem tárgyában, amely arra irányul, hogy a bíróság a biztosítottat eltűntnek nyilvánítsa, az a járásbíróság jár el, amelynek területén az eltűnt utolsó belföldi lakóhelye vagy - lakóhely hiányában - az utolsó belföldi tartózkodási helye volt. Az eltűntnek nyilvánítás szabályairól 2018. január 1-jétől a bírósági nemperes polgári eljárásokban alkalmazandó szabályokról, valamint egyes bírósági nemperes eljárásokról szóló 2017. évi CXVIII. törvény (továbbiakban: Pnp.) rendelkezik, amelynek 13. § (1) bekezdése értelmében az eltűntnek nyilvánítási eljárás célja, hogy a társadalombiztosítási jogszabályon alapuló juttatás igénybevétele céljából megállapítsa egy személy eltűnését. A (2) bekezdés szerint az eltűntnek nyilvánítás iránti eljárást a társadalombiztosítási jogszabályok szerinti juttatás igénybevételére jogosult személy kezdeményezheti. Ebből következően a felperesnek nem holtnak nyilvánítási eljárást, hanem eltűntnek nyilvánítás iránti eljárást kellett volna indítania, hiszen az eltűntnek nyilvánítás iránti eljárásnak éppen az a célja, hogy a társadalombiztosítási jogszabályon alapuló juttatás igénybevétele érdekében állapítsa meg egy személy eltűnését.
[15]	Az alperes kiemelte, hogy a Tny. 64. § (2) bekezdése szerint az igényt legfeljebb 6 hónapra visszamenőleg lehet érvényesíteni, a Tny. 47. § (1) bekezdése szerint pedig az ideiglenes özvegyi nyugdíj a felperest legfeljebb egy évig illethette volna meg az eltűnés bíróság által megállapított időpontjától számítva. Amennyiben a felperes az igényét 2011-ben vagy a rendőrségi eljárás befejezésekor bejelenti, úgy az alperesnél megfelelő felvilágosítást kaphatott volna az igény érvényesítés lehetőségéről, módjáról és határidejéről. 
[16]	Az alperes álláspontja szerint a bíróság ítéletének indokolása ellentmondásos és téves, mert egyrészről érzelmi alapon megállapítja, hogy a felperes önmagában azért, mert önhibáján kívül később szerez tudomást a jogszerző halálának időpontjáról, nem eshet el az ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapításától, ugyanakkor megállapítja azt is, hogy a jogszerző eltűnésekor hatályos Tny.vhr. 66. § (1) bekezdésének rendelkezése csak abban az esetben alkalmazható, ha az igénylő a holtnak nyilvánítási eljárás megindítását megelőzően a jogszerző eltűnését a nyugdíjbiztosítási igazgatási szervek felé bejelenti és egyidejűleg igazolja a rendőrségi eljárás kezdeményezését az eltűnés megállapítása iránt, azonban a felperes ilyen bejelentés megtételére nem kötelezhető. A jogalkotó kifejezetten a társadalombiztosítási jogszabályon alapuló juttatás igénybevétele céljából hozta létre az eltűntnek nyilvánítás jogintézményét, amelyet felperesnek igénybe kellett volna vennie, amennyiben ideiglenes özvegyi nyugdíjban vagy özvegyi nyugdíjban kíván részesülni az egyéb haláleset miatt vagy más okból azonos vagy hasonló helyzetben lévő igénylőkkel azonos feltételekkel. A Tny. 44. § (1) bekezdése rögzíti, hogy a hozzátartozói nyugellátásra jogosultság szempontjából halálesetnek számít az eltűnés is, ha azt a bíróság jogerősen megállapította. A holtnak nyilvánítás az elhalálozás tényét állapítja meg, az eltűntté nyilvánítás esetén az elhalálozás csak valószínűsíthető és az utóbbi esetben az eljárás célja a jogilag függő helyzet megszüntetése, rendezése és annak biztosítása, hogy az igénylő társadalombiztosítási jogszabályon alapuló juttatást vehessen igénybe. A Tny. 64. § (2) bekezdésében foglalt 6 hónapos határidő anyagi jogi és nem eljárásjogi határidő, ennélfogva jogvesztő (Kúria Mfv.K.III.10.329/2006., Mfv.III.10.711/2013/4.). Nem lehet figyelmen kívül hagyni az özvegyi nyugdíj rendeltetését sem. A házastárs halála után egy évig járó magasabb összegű ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapítását a jogalkotó azért tette lehetővé, hogy a házastárs halála miatt nehéz helyzetben lévő özvegy az életvitelét ezalatt az egy év alatt a megváltozott jövedelmi viszonyokhoz alakítsa. Ez a jogalkotói cél nyilvánvalóan nem értelmezhető a halálesetet követő 5 év elteltével.
[17]	A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályban tartását kérte jogszabálysértés hiányában. A felperes elsődlegesen kifogásolta, hogy az alperes sem a megelőző eljárásban, sem a peres eljárásban nem hivatkozott a Tny. 44. § (1) bekezdésére, az MT rendelet 11. és 13. §-ára, továbbá arra sem, hogy eltűntnek nyilvánítás hiányában nem állapítható meg az özvegyi nyugdíj. Az alperes határozatát arra alapította, hogy elkésett a felperesi igénybejelentés. Az alperes a Kp. 117. § (3) bekezdése megsértésével a felülvizsgálati kérelmében olyan új jogalapra és tényekre, körülményekre hivatkozott, amelyek nem voltak sem az első-, sem a másodfokú eljárásnak tárgyai. 
[18]	A felperes álláspontja szerint a Tny. 44. § (1) bekezdésének az a célja, hogy egyenlő helyzetbe hozza azokat, akiknek a házastársa eltűnt, halála valószínűsíthető azokkal, akiknek házastársa igazoltan elhunyt és ne legyenek arra kényszerítve, hogy a holttá nyilvánításához szükséges több évet bevárják. Ez azonban nem jelenti azt, hogy a házastárs eltűnése esetén a másik fél köteles nyomban eltűntté nyilváníttatni és megigényelni az özvegyi nyugdíjat. Sem a Tny.-ből, sem a Tnyvhr.-ből nem következik, hogy eltűntté nyilvánítás esetén a holtnak nyilvánításhoz fűződő társadalombiztosítási joghatások elenyésznek. Az eltűntté nyilvánítással csak előre hozhatók a joghatások, de nem zárja ki azt, hogy a fél kizárólag holttá nyilvánításra tekintettel érvényesíthesse igényét. A Tny. 46. §-a és 44. §-a együttes értelmezéséből az következik, hogy az ideiglenes özvegyi nyugdíj a házastárs halálától legalább egy évig jár. Amennyiben az eltűnést nem, csak a halált állapítja meg jogerős bírósági határozat, úgy ez utóbbit kell az ellátásra jogosultság vonatkozásában vizsgálni és az igény érvényesítésének lehetősége is csak ekkor nyílik meg. A Tny. 44. § (1) bekezdés az eltűnést csak akkor tekinti halálesetnek, ha azt a bíróság jogerősen megállapította. Az alperes a tényállás felderítése körében nem szerzett be adatot arra vonatkozóan, hogy a felperes egyáltalán kezdeményezte-e a férje eltűntté nyilvánítását és ha nem, miért nem. A ... Rendőrkapitányság 2012. július 6. napján tájékoztatta az alperest arról, hogy a felperes férje eltűnése tárgyában folytatott közigazgatási hatósági eljárás nem vezetett eredményre, az alperes ennek ellenére elmulasztotta tájékoztatni a felperest, hogy köteles az eltűntté nyilvánítást kezdeményezni amennyiben társadalombiztosítási nyugellátás iránti igénye van. 
[19]	A felperes álláspontja szerint az alperesi érvelés téves az ideiglenes özvegyi nyugdíj rendeltetésének célja tekintetében. A jogerős ítéletben - alperesi állítással szemben - nincs ellentmondás. A felperes álláspontja szerint az ideiglenes özvegyi nyugdíjakkal kapcsolatos a Tny. által megkövetelt feltételek teljesültek, így az ideiglenes özvegyi nyugdíjra tulajdonjogot szerzett, mely tulajdonhoz való jog az idő múlására tekintettel nem szűnik meg, a határidő nem jogvesztő. A felperes férjének halála csak a holttá nyilvánítási eljárásban került megállapításra, így a bírósági határozat jogerőre emelkedésével nyílt meg a joga az igény érvényesítésére, ezért az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti igénye ez oknál fogva sem évülhetett el. Önmagában egy későbbi időpontban való igényérvényesítés a jogosultságot nem teszi elenyészetté (Legfelsőbb Bíróság Mfv.III.10.318/2010.), csupán a nyugellátás folyósításának kezdő időpontja nem mehet a kérelem benyújtását megelőző 6 hónapnál korábbi időre. Az alperes az igényérvényesítés határidejének anyagi jogi jellegére sem hivatkozott, ezért ezen hivatkozása sem vehető figyelembe [Kp. 117. § (3) bekezdés]. 

A Kúria döntése és jogi indokai 

[20]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott az alábbiak szerint. 
[21]	A peradatok szerint a felperes 1978. december 2. napján kötött házasságot ..., későbbi jogszerzővel. 2011. november 6-án bejelentést tett a ... Rendőrkapitányságon, mely szerint a tőle különélő férje ... 2011. október 23-át követően ismeretlen helyre távozott és nem adott életjelet magáról. A ... Rendőrkapitányság a ... számú, 2012. június 2-án kelt iratával tájékoztatta a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságot, hogy a közigazgatási hatósági eljárás során az eltűnt személy tartózkodási helyének megállapítására tett intézkedések nem vezettek eredményre, bűncselekmény gyanújára utaló adat vagy körülmény nem merült fel, ... lakos eltűnése ügyében a 2011. november 6-án indult közigazgatási hatósági eljárást - a körözés további fenntartása mellett - 2018. február 8-án befejezte. A felperes 2016. október 24. napján ... holtnak nyilvánítása iránt előterjesztett kérelme alapján a ... Járásbíróság a 2017. május 13. napján kelt 84.Pk.504.624/2016/10. számú végzésével ... kérelmezettet holtnak nyilvánította, a halál idejeként 2011. november 15. napját állapította meg. A felperes 2017. május 23. napján előterjesztett igényében a 2011. november 15. napján elhunyt ... jogán özvegyi nyugdíj megállapítását kérte. A felperes az alperesi határozatnak az ideiglenes özvegyi nyugdíj elutasításáról rendelkező részét támadta csupán keresettel. 
[22]	A Kp. 117. § (3) bekezdése alapján a felülvizsgálati kérelemben nem lehet hivatkozni új jogalapra és olyan új tényre, körülményre, amely nem volt sem az elsőfokú, sem a másodfokú eljárás tárgya, ezért a Kúria az MTr. 11. és 13. §-aira való alperesi előadás vizsgálatát mellőzte.
[23]	Nem vitatottan a Tny. 44. § (1) bekezdése értelmében az eltűnés is halálesetnek számít, azonban az alperes tévesen hivatkozott arra, hogy a Tny. 44/F. §-a kötelezettséget fogalmazna meg az igénylő számára a jogszerző vonatkozásában az eltűnési eljárás kezdeményezésére. A Tny. 44/F. § (1) bekezdése nem az igénylőre, hanem a társadalombiztosítási szervre vonatkozó kötelezettséget fogalmaz meg arra az esetre, ha a hozzátartozói nyugdíj iránti kérelem benyújtásakor az elhunyt halálát bizonyító anyakönyvi kivonat nem áll rendelkezésre, de az ellátást igénylő igazolja, hogy a bíróságnál kezdeményezte az eltűntnek vagy a holtnak nyilvánítást. 
[24]	Az alperes tévesen hivatkozott a jogszerző eltűnése (2011. október) időpontjában hatályos Tnyvhr. 66. §-a rendelkezésére, tekintettel arra, hogy a jogvita elbírálására az igénybenyújtásakor hatályos jogszabályok az irányadók, azaz a felperes esetében 2017. május 23. [Tny. 64. (2) bekezdés].
[25]	A Tny. 47. § (1) bekezdésében foglalt egy éves időtartam vonatkozásában a Kúria már több határozatában állást foglalt (Mfv. III. 10.337/2018., Kfv. X. 37606/2018., stb.) a következők szerint: „A Tny. 41. § (1) bekezdéséből nem következik, hogy az ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapítása iránti kérelmet a házastárs halálától egy éven belül kell benyújtani, csupán arra vonatkozóan tartalmaz rendelkezést, hogy az ideiglenes özvegyi nyugdíj folyósításának időtartama a házastárs halálától legkevesebb egy évig tarthat." A Tny. 69. § (1) bekezdése szerint a nyugellátás attól a naptól állapítható meg, amely napon a jogosultsághoz szükséges feltételek bekövetkeztek. A felperes a holtnak nyilvánító bírósági határozat jogerőre emelkedésének napját követő napon volt abban a helyzetben, hogy az özvegyi nyugdíj iránti kérelmét a néhai jogszerző jogán benyújtsa az alperes felé. A Tny. 47. § (1) bekezdés szerinti egy év a Tny. 69. § (1) bekezdésében foglalt határidőhöz képest nem igényérvényesítési határidőt rögzít, hanem az ideiglenes özvegyi nyugdíj folyósításának időtartamát határozza meg. Ellenkező értelmezés mellett az ideiglenes özvegyi nyugdíj nem lenne megállapítható mindazok számára, akik önhibájukon kívül a halált követő egy év elteltével szereznek tudomást a jogszerző haláláról vagy csak ezt követően tudják a halál tényét igazolni. Ez pedig sértené a Tny. 1. § (1) bekezdésében rögzített alapelvet, miszerint a társadalombiztosítási nyugdíjrendszer a biztosított elhalálozása esetén a hozzátartozója részére egységes elvek alapján biztosít nyugellátást (Mfv.III.10.337/2018/4.). 
[26]	A Tny. 47. § (1) bekezdéséből nem vonható le az a következtetés, hogy a felperesnek a jogszerző eltűnésekor, de legkésőbb a rendőrségi eljárás befejezésekor az ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapítása iránti kérelmét elő kellett volna terjesztenie. A Tny. 44/F. §-a kedvezmény szabály, amely a túlélő házastárs részére biztosít lehetőséget az özvegyi nyugdíj igénylésére, azonban kötelezettséget nem ír elő, mint ahogy a lehetőség elmulasztása esetére sem tartalmaz sem a Tny. és sem a Tnyvhr. semmifajta megszorító vagy kizáró rendelkezést. 
[27]	Az Alaptörvény 28.cikke szerint a bíróságok a jogalkalmazás során a jogszabályok szövegét elsősorban azok céljával és az Alaptörvénnyel összhangban értelmezik. (…) Az Alaptörvény és a jogszabályok értelmezésekor azt kell feltételezni, hogy a józan észnek és a közjónak megfelelő, erkölcsös és gazdaságos célt szolgálnak. Az Alaptörvény 28. cikke értelmezésének is a Tny. 47. § (1) bekezdése és 44/F. §-a fentebb kifejtett értelmezése felel meg.
[28]	Az alperes tévesen hivatkozott álláspontja alátámasztásaként a Kúria Mfv. III. 10.711/2013/4. számú ítéletére, amely a perbelitől eltérő tényálláson, az özvegyi nyugdíj megállapíthatóságának azon tipikus esetéről szól, amikor a jogszerző halála és annak időpontja halotti anyakönyvi kivonattal igazolható, azaz sem az eltűntnek, sem a holtnak nyilvánítási eljárás szóba sem jöhet.
[29]	A jogerős ítélet indokolása - alperesi érveléssel szemben -  nem ellentmondásos, mivel a bíróság a Tny. 44. § (1) bekezdésében, 47. § (1) bekezdésében és a Tnyvhr. 66. § (1) bekezdésében, valamint a 44/F. § (1) bekezdésében rögzített az ideiglenes özvegyi nyugdíj igényelhetőségével, az igény benyújtásának időpontja, feltételei, valamint a közigazgatási szervek kötelezettségei tekintetében csupán a különböző esetköröket vázolta fel, ellentmondásos megállapításokat nem tett. A bíróság helytálló érvelése szerint az ideiglenes özvegyi nyugdíj a halál időpontjától számítottan legkevesebb egy évig folyósítható, mely nem jelenti azt, hogy a haláltól számított egy éves időtartamon belül kellene az ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti igényt érvényesíteni. Az ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapíthatóságának feltétele a halál időpontjának pontos ismerete, ezen időponttól számított egy év időtartamban folyósítható ez az ellátás. 
[30]	Mindezekre figyelemmel a Kúria - a Kp. 121. § (2) bekezdése alkalmazásával - a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta. 

	A döntés elvi tartalma

[31]	Az igénylő ideiglenes özvegyi nyugdíj iránti kérelme nem utasítható el pusztán azon az alapon, hogy a jogszerző eltűnésekor, de legkésőbb a rendőrségi eljárás befejezésekor a túlélő házastárs ideiglenes özvegyi nyugdíj megállapítása iránti kérelmet nem terjesztett elő.

Záró rész 

[32]	A Kúria a felülvizsgálati perköltség viseléséről a Kp. 35. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó Pp. 83. § (1) bekezdése és a 32/2003. (VIII.29.) IM rendelet 2. § (1) bekezdés és 4/A. §-a alapján kiállított perköltség felszámítás alapján rendelkezett. 
[33]	A felülvizsgálati eljárás illetékét a Tny. 81. §-a alapján a magyar állam viseli. 
[34]	Az ítéleti elleni felülvizsgálat lehetőségét a Kp. 116. § d) pontja zárja ki.
[35]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Kp. 115. § (2) bekezdése alapján alkalmazandó Kp. 114. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson bírálta el.

Budapest, 2019. október 21. 

. Zanathy János s.k. a tanács elnöke, Dr. Farkas Katalin s.k. előadó bíró, Dr. Magyarfalvi Katalin s.k. bíró

	A kiadmány hiteléül:

	tisztviselő