A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 			Kfv.III.37.655/2017/6.

A tanács tagjai: 			dr. Kovács András a tanács elnöke
			dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet előadó bíró
			dr. Sperka Kálmán bíró
	
A felperes: 			(...)	
A felperes képviselője: 	(...) jogtanácsos
	
Az alperes: 			Magyar Energetikai és Közmű-szabályozási Hivatal
				
Az alperes képviselője: 	(...) jogtanácsos
	
A per tárgya: 	közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.078/2016/8. 
Az elsőfokú bíróság határozatának száma: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 3.K.33.594/2015/14.
Rendelkező rész 
A Kúria a Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.078/2016/8. számú ítéletét hatályon kívül helyezi és a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 3.K.33.594/2015/14. számú ítéletét helybenhagyja.

Kötelezi a Kúria az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a felperesnek 80.000 (nyolcvanezer) forint együttes másodfokú perköltséget és felülvizsgálati eljárási költséget.

A 24.000 (huszonnégyezer) forint másodfokú és a 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Felperes (a továbbiakban: szolgáltató/engedélyes) a (...) Kft. (a továbbiakban: fogyasztó) között villamos energia szolgáltatási szerződés jött létre a fogyasztó tulajdonát képező (...) szám alatti fogyasztási helyre. A szerződés aláírásával a fogyasztó elfogadta felperes Általános Szerződési Feltételeit, Üzletszabályzatát. A fogyasztási helyen 2008. július 3-án felszerelték a 2008. évben gyártott C114UR1D típusú (...) gyártási számú fogyasztásmérő berendezést. A mérőhelyi adatlap aláírásával a fogyasztó képviselője tudomásul vette, hogy a fővezeték, a mérőhelyén lévő berendezések, az OMH zárópecsétek, valamint a felhelyezett 5 db áramszolgáltatói zárópecsét épségéért felelősséggel tartozik, elismerte azok meglétét és sértetlen állapotát, vállalta, hogy az esetleges sérüléseket a szolgáltatónak haladéktalanul bejelenti. 
[2]	A fogyasztási helyen a felperes szakemberei 2011. október 3-án ellenőrzést végeztek. Az ellenőrzésről jegyzőkönyv készült, mely szerint a felperes szakemberei megállapították, hogy a felhasználási helyen lévő minden napszaki mérő hitelesítő zárópecsétjeinek eredetisége kétséges, ezért kezdeményezték a mérőóra szakértői vizsgálatát, azt leszerelték, elszállították. A jegyzőkönyvet a fogyasztó képviselője aláírta. A szakértői vizsgálat megállapította, hogy a zárópecsétek nem eredetiek, hanem hamisítványok, a mérő belső vizsgálata alapján ugyanakkor idegenkezűségre utaló nyom nem volt, a mérőt ténylegesen nem befolyásolták. Mindezek alapján a felperes összesen 1.800.000 forint kötbérigényt kívánt érvényesíteni a fogyasztóval szemben. 
[3]	A fogyasztó 2012. május 14-én panaszt terjesztett elő az alpereshez, melyben kifogásolta a szolgáltató eljárását, illetve kötbérigényével szemben kifogást emelt, hivatkozva arra, hogy az megalapozatlan és jogsértő. Időközben a felperes fizetési meghagyásos, majd annak folytatásaként peres eljárást kezdeményezett kötbérigénye érvényesítésére. A Nyírbátori Járásbíróság az 1.P.20.073/2013/34. számú 2014. október 22-én kelt ítéletével kötelezte a fogyasztót, hogy fizessen meg a felperesnek 15 napon belül 180.000 forintot, annak törvényes kamatával, valamint 14.800 forint perköltséget. Ezen felüli részében a bíróság a felperes keresetét elutasította. Az ítélet indokolásában kifejtette, hogy a fenti tényállás megvalósította az Üzletszabályzat 6.10.2.e) pontja szerinti szerződésszegést, így a felperes által előterjesztett kötbérigény a rendelkező rész szerinti mérték erejéig megalapozott.
[4]	Az alperes a fogyasztó panaszával kapcsolatos eljárás befejeztével 2015. július 23-án kelt FVFO_2015/3477-1., FVFO_2013/742., FVFO_2012/2944. számú határozatával a panasznak helyt adott, egyúttal megtiltotta felperesnek az 1.800.000 forint összegű kötbér, mint jogkövetkezmény alkalmazását a fogyasztóval szemben. Hivatkozott arra, hogy a szakértői vizsgálat alapján a fogyasztásmérő megbontása nem került igazolásra, a szakértő továbbá nem rendelkezett a gyártói hitelesítő és a zárópecsétek etalonjával, ezáltal az összehasonlítás megfelelősége sem igazolt. A szakértő csupán feltételezéseket állapított meg a hitelesítő zárópecsétekre vonatkozóan. Tekintettel arra, hogy a plombák azonosítója és sérülésmentes külseje a felhelyezéskor nem került dokumentálásra, felperes nem bizonyította minden kétséget kizáróan a felhasználó szerződésszegését.
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[5]	A határozat ellen felperes keresetet terjesztett elő, melyben kérte elsődlegesen a határozat hatályon kívül helyezését és az eljárás megszüntetését. Másodlagosan a határozat hatályon kívül helyezését, az alperes új eljárás lefolytatására kötelezését. Hivatkozott a Nyírbátori Járásbíróság fenti ítéletére, amely kimondta, hogy a szerződésszegés a fogyasztó részéről megvalósult. A határozat meghozatalának időpontjában a panaszügy alapjául szolgáló felperesi kötbérkövetelésre vonatkozóan már megszületett a polgári bíróságnak a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 227. § (1) bekezdése alapján kötőerővel bíró elsőfokú ítélete. Hivatkozott e körben felperes a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 19. § (5) bekezdésére, és a Pp. 339/A. §-ában leírtakra is.
[6]	Alperes a kereset elutasítását kérte, arra hivatkozva, hogy a felperes nem tájékoztatta a fizetési meghagyásról, illetőleg az azt követően lefolyt polgári perről. Alperes szerint a fizetési meghagyásos eljárás, illetőleg az abból kialakult polgári per és az alperes közigazgatási eljárása egymástól függetlenek, miután két különböző hatáskörről van szó.
Az elsőfokú ítélet
[7]	Az elsőfokú bíróság a keresetet alaposnak találta, az alperes határozatát hatályon kívül helyezte, és az alperest új eljárás lefolytatására kötelezte. Idézte a Ket. 19. § (5) bekezdését, 31. § (1) bekezdés a) pontját, és a Pp. 339/A. §-át. Rámutatott, hogy az alperesi határozat meghozatalának időpontjában egy már meghozott korábbi bírói ítélet meghatározta a tényállást, illetve döntött a fogyasztó szabálytalan vételezéssel kapcsolatos felelősségéről. A felhívott jogszabályok alapján ezzel ellentétes döntést alperes nem hozhat. A Pp. 339/A. § alapján a bíróságnak a határozat meghozatalakor fennálló (tudniillik objektív) tények alapján (értve ezalatt az ugyanazon tényállás kapcsán hozott bírói ítéletben leírt tényeket és jogi következtetéseket) kell felülvizsgálnia a határozatot, és nem az alperes tudomására jutott vagy hozott tények alapján. 
[8]	A korábbi bírói döntés primátusára vonatkozó jogszabályi rendelkezés nem kérdőjelezi meg alperesnek a jogszabályok alapján fennálló hatáskörét, mindössze kizárja az esetleges kollízió lehetőségét. Alapjaiban kérdőjelezné meg a jogalkalmazás egységét, és a végrehajthatóságot az, ha egymással ellentétes bírói és közigazgatási döntések születhetnének jogszerűen, és maradhatnának hatályban. Alperes véleménye tudniillik, hogy nem tudott az időközben megszületett bírói ítéletről, a fenti jogszabályok alapján nem vizsgálható és értékelhető. A megismételt eljárás során az alperesnek a hivatkozott jogszabályok fenti értelmezése alapján kell eljárnia. 
A fellebbezés
[9]	Az elsőfokú ítélettel szemben az alperes terjesztett elő fellebbezést, elsődlegesen az elsőfokú ítélet megváltoztatásával a kereset elutasítását, másodlagosan az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését, és az elsőfokú bíróságnak a per újabb tárgyalására, újabb határozat hozatalára utasítását kérte. Hivatkozott a Fővárosi Törvényszék korábbi ítéletére, illetve előadta, hogy a felperes nem tájékoztatta a fizetési meghagyás kibocsátásáról, illetve a polgári perről, amelytől függetlenül azonban a panasz elbírálásával kapcsolatos hatásköre fennállt, a nem jogerős polgári bírósági ítélet kötőerőt nem jelent. A polgári bírósági eljárástól függetlenül jogosult vizsgálni, hogy a felperes a rá vonatkozó jogszabályoknak és az Üzletszabályzatának megfelelően járt-e el. Másodlagos fellebbezési kérelme kapcsán az eljárásra vonatkozó iránymutatásban annak kimondását kérte, hogy a polgári bírósági eljárásától függetlenül jogosult vizsgálni, hogy a felperes a rá vonatkozó szabályoknak megfelelően járt-e el, valamint jogosult vizsgálni, hogy a felperes kétséget kizáró bizonyítékkal rendelkezett-e arról, hogy a felhasználó szerződésszegése neki felróható volt-e. 
[10]	A felperes fellebbezési ellenkérelmében az elsőfokú ítélet helybenhagyását kérte. A fogyasztói panasz kivizsgálása tárgyában az alperes és a polgári bíróság hatásköre értelemszerűen valóban eltér, azonban a kötbér alkalmazhatóságának az igény jogosságának a kérdésében a két hatáskör átfedi egymást, és ilyen esetekben a Ket. 19. § (5) bekezdése a bírósági hatáskörnek biztosít elsőbbséget. A kötbér alkalmazhatóságának kérdésében az alperes nem hozhat döntést, ha azt a bíróság ítéletében már megállapította, legfeljebb a villamos energiáról szóló 2007. évi LXXXVI. törvény (a továbbiakban: Vet.) 57. § (4) bekezdésében foglalt egyéb jogkövetkezményt alkalmazhatja.
A másodfokú ítélet
[11]	A másodfokú bíróság a fellebbezést alaposnak találta, és az elsőfokú ítéletet megváltoztatta, egyben a felperes keresetét elutasította. 
[12]	Hivatkozott saját korábbi ítéleteire, és arra, hogy az alperes a Vet. 57. § (5) bekezdése alapján az engedélyessel szemben felmerülő panaszok ügyében eljáró hatóságként a (4) bekezdés b) pontjában foglalt jogosítványa szerint tilthatja meg az Üzletszabályzatban meghatározott jogkövetkezmény alkalmazását. A másodfokú bíróság megítélése szerint a Ket. 19. § (5) bekezdését, miszerint köti a hatóságot az, ha a bíróság valamely ügyben a hatáskörét vagy annak hiányát megállapította, vagy az ügy érdemében határozott, a felperes tévesen értelmezi úgy, hogy egy polgári peres eljárás folyamatban léte, vagy a hozott döntés önmagában alkalmas a közigazgatási hatóság hatáskörének kizárására, vagy az abban foglalt döntéssel szembeni döntés hozatalának kizárására. A felhívott rendelkezés helyes értelmezése az, hogy a bíróságnak a hatáskörről hozott jogerős alakszerű határozatba foglalt döntését köteles a közigazgatási hatóság az eljárásánál figyelembe venni. 
[13]	A másodfokú bíróság álláspontja szerint a perbeli ügyben a közigazgatási hatóság és a polgári bíróság hatásköre nem ugyanaz, mint ahogyan az eljárások során érvényesíthető igény, valamint az eljárások tárgya sem. A polgári perben a felek mellérendelt viszonyában dönt a bíróság a felperesnek a felhasználóval szemben támasztott kötelmi igényéről, a fogyasztó szerződésszegéséről, amely perben a felperes bizonyítási lehetősége nem korlátozott. Ezzel szemben a közigazgatási jogviszonyt létrehozó közigazgatási hatósági eljárásban a hatóság a panasz tárgyában a szolgáltatói magatartás jogszerűségéről dönt. Az ügyek tárgyának azonossága ezért csak látszólagos, a közigazgatási per peres felei sem azonosak, a polgári per peres feleivel. A polgári perben hozott ítélet jogereje az ugyanazon felek közötti ugyanazon jogvitára vonatkozóan zárja ki újabb döntés hozatalát és teremti meg annak kötőerejét. 
[14]	A közigazgatási hatóság a panasz megalapozottsága szempontjából csak azt köteles vizsgálni, hogy a felhasználóval szemben közölt kötbérigény közlése időpontjában rendelkezett-e a szolgáltató kétséget kizáró bizonyítékkal arról, hogy a felhasználó szerződésszegése neki felróható volt. Ezzel szemben a polgári perben a szolgáltató igényérvényesítése a kötbérigény közlésének időpontjában rendelkezésre álló bizonyítékoktól nem függ, a szolgáltató a szerződésszegés bizonyítására további bizonyítási eszközöket vehet igénybe. A közigazgatási perben és a polgári perben hasonló tényállás alapján hozható döntés eltérhet, ennek a lehetőségét maga a jogalkotó teremtette meg, amikor feljogosította a felperest a kötbérigénye fizetési meghagyás, vagy polgári per útján történő érvényesítésére, ugyanakkor feljogosította az alperest, hogy a felhasználó fogyasztói panaszára eljárva a Vet. 57. § (4) bekezdés b) pontjában foglalt felhatalmazása szerint eltilthassa felperest az Üzletszabályzatban meghatározott e jogkövetkezmény alkalmazásától. Ez utóbbi döntés azonban csupán a határozat e rendelkezésének végrehajthatóságát kérdőjelezi meg, hiszen eltiltó határozat esetén sincs a felperes attól a jogától megfosztva, hogy követelését érvényesítse, erre a szerződésszegésre vonatkozó további bizonyítékok bemutatása azért is nyújthat alapot, mert az alperes csak a kötbér közlésekori bizonyítékok tekintetében foglalhat állást.
[15]	A másodfokú bíróság megjegyezte, hogy az elsőfokú bíróság ítéletében nem adta indokát, hogy a megváltoztatási jogkörére is figyelemmel miért döntött a határozat hatályon kívül helyezéséről, valamint az alperes új eljárás lefolytatására való kötelezéséről, amelyre nézve iránymutatást sem adott. Tévesen hivatkozott a Pp. 227. §-ára is, hiszen az adott bíróságnak az adott ügyben hozott saját döntéséhez való kötöttségéről rendelkezik. 
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[16]	A jogerős másodfokú ítélettel szemben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, Kérte a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését és az elsőfokú ítélet hatályában fenntartását, az ügyben az alperes új eljárásra és új határozat hozatalára kötelezését, továbbá perköltség megállapítását. Mindenekelőtt kifejtette, hogy a felülvizsgálni kért jogerős ítélet több szempontból is jogszabálysértő, egyrészt a Ket. 19. § (1) és (5) bekezdésébe, a 31. § (1) bekezdés a) pontjába, a Pp. 339/A. §-ába, valamint a Vet. 57. § (4) bekezdésébe ütközik. Ez utóbbival kapcsolatban rámutatott, hogy a perbeli esetben nem az engedélyesi jogsértéshez kötött jogkövetkezmény alkalmazásáról van szó, hanem ellenkezőleg a felhasználó által elkövetett jogsértés jogkövetkezménye alkalmazásáról. Tárgyi ügyben a polgári bíróság ítéletében megállapított módon a felhasználó követett el jogsértést. Tévesen alkalmazta tárgyi ügyre a Vet. 57. § (4) bekezdés b) pontját az alperes. 
[17]	A Ket. 19. § (5) bekezdésével összefüggésben rámutatott a felperes, hogy a másodfokú bíróság a felülvizsgálni kért ítélete indokolásában tévesen értelmezte ezt a joghelyet, az alperesi határozat meghozatala időpontjában volt már olyan polgári bíróság által hozott érdemi döntés (ítélet), amely kimondta a felhasználó nyilvánvaló jogsértését, és elegendőnek találta a felperesi bizonyítékokat ennek alátámasztására. A Ket. 19. § (5) bekezdés szavaival élve a bíróság az ügy érdemében határozott. Még ha helytálló is az a megállapítás, hogy az alperes feladata hatóságként az, hogy a felhasználó panasza megalapozottsága szempontjából csak azt köteles vizsgálni, hogy a felhasználóval közölt kötbérigény közlése időpontjában rendelkezett-e kétséget kizáró bizonyítékkal arról, hogy a felhasználó szerződése neki felróható volt, nem lehet eltekinteni azon ténytől, hogy az alperesi határozat meghozatalakor erről a tényről polgári bíróság már ítéletben döntött. A bírói döntés primátusa kapcsán lenne helye annak, hogy a polgári bírósági eljárásban feltárt tényekre figyelemmel a hatóság a saját döntését ne hozza meg, hiszen a bizonyítási eljárás folytán rendelkezésre álltak azok a kétséget kizáró bizonyítékok, amelyek az alperesi határozat szerint a kötbérigény közlése időpontjában még nem álltak rendelkezésre.
[18]	A Ket. 19. § (1) bekezdésére hivatkozva rögzítette a felperes, hogy téves az a jogértelmezés a jogerős ítéletben, hogy a perbeli ügyben a közigazgatási hatóság és a polgári bíróság hatásköre nem ugyanaz, mint ahogyan az eljárások során érvényesíthető igény, valamint az eljárások tárgya sem ugyanaz. Maga a másodfokú bíróság kiemelte az ítélet indokolásának 4. oldalának első bekezdésében, hogy látszólagos hatásköri egymásmellettiség a közigazgatási döntés végrehajthatóságát kérdőjelezi meg. Ez az ítéleti indokolás önmagában kétségessé teszi a felülvizsgálni kért ítélet alaposságát. A hatáskör jogszabályi fogalmának integráns része a megtehető intézkedéssorozat mellett a hatáskör alapján hozott határozatok kikényszeríthetősége, és végrehajthatósága is. A jogkövetkezmény alkalmazása megtiltásának az alperes által egyenes következménye kellene, hogy legyen annak végrehajthatósága. Téves tehát az az értelmezés, hogy tárgyi körben két egymáshoz hasonló tényállás alapján hozott döntés született, és nincs hatásköri összeütközés. E körben pedig (ítélete alapján) a polgári bíróság hatásköre az elsődleges, amelyet az elsőfokú bíróság is helyesen értelmezett.
[19]	Végezetül összegzésképpen rögzítette a felperes, utalva a Pp. 2. § (1) bekezdésére és a Ket. 1. § (2) bekezdésében foglalt eljárási alapelvekre, hogy ezek sem az alperesi, sem a bírósági eljárásban nem érvényesültek maradéktalanul, olyannyira nem, hogy egy 2012-es felperesi kötbérigény és felhasználói szerződésszegő vételezés kapcsán 2017. évben még két bírósági eljárás, (polgári és közigazgatási) volt párhuzamosan folyamatban, és abból a közigazgatási bírósági eljárásban hozott jogerős ítélet indokolása deklaráltan kimondta, hogy a közigazgatási eljárásban hozott jogerős határozat végrehajthatatlan, ennek ellenére mégis hatályban tartják. Fentiek alapján az időszerűség, a szakszerűség és az egyszerűség követelményei a tárgyi eljárásokban nem érvényesültek. A jogerős ítélet hatályban tartása esetén annak anyagi kötőereje okán az alperes határozata kvázi különleges jogorvoslati fórumként funkcionálna jogerős bírósági ítéletekkel szemben, amely teljesen ellenkezik a magyar jogrend alapelveivel. 
[20]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte. Hivatkozta a 353/B/2007. AB határozat 3.2. pontját, mely szerint a polgári és közigazgatási hatósági eljárás párhuzamossága nem alkotmányellenes, mivel a kétféle egymás mellett indítható eljárás funkciója eltérő. A közigazgatási hatóságra nézve csak a bíróság jogerős ítélete kötelező érvényű. 
[21]	A polgári perben eljáró másodfokú bíróság egyébiránt a polgári peres eljárást felfüggesztette a közigazgatási bírósági eljárás befejezéséig. Alperes álláspontja szerint a polgári bíróság részéről azért célszerű az eljárás felfüggesztése, mivel az alperes határozatában leírt és értékelt bizonyítékok figyelembevétele a polgári bíróság ítéletének megalapozottságát is alátámasztják. 
[22]	Az alperes ellenkérelmére a felperes előkészítő iratban nyilatkozott arról, hogy a felülvizsgálati kérelmet változatlanul fenntartja, továbbá becsatolta a Kúria Kfv.III.38.141/2016/7. számú ítéletét, amelyre irányadó joggyakorlatként kívánt hivatkozni, melyben az alperesi határozat meghozatala, módja és ideje a közigazgatási hatósági és a polgári bíróság hatáskörének összeütközése, mind pedig az első- és a másodfokú közigazgatási bírósági határozatok eltérő indokolása és döntése körében az érintett tényálláshoz nagyon hasonló tényálláson alapul. Az abban foglalt jogi indokolás a jelen felülvizsgálati kérelmet is megalapozottá teszi, az abban foglalt jogi érveket megerősíti.
A Kúria döntése és jogi indokai
[23]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint alapos.
[24]	A Pp. 275. § (1)-(2) bekezdése értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs. A Kúria a felülvizsgálati kérelem tárgyában a rendelkezésre álló iratok alapján a felülvizsgálati kérelem keretei között dönt. A felülvizsgálat tárgya a jogerős ítélet jogszerűségének megítélése. 
[25]	A Ket. 19. § (1) bekezdése szerint a hatóság hatáskörét - a hatósági eljárás körébe tartozó ügyfajta meghatározásával - jogszabály állapítja meg. Jogszabályban kell megjelölni az elsőfokú, továbbá, ha az nem a 106. és 107. §-ban megjelölt hatóság, a fellebbezés elbírálására jogosult hatóságot.
[26]	A 19. § (5) bekezdés értelmében, ha a bíróság valamely ügyben a hatáskörét vagy annak hiányát állapította meg, vagy az ügy érdemében határozott, ez a döntés az eljáró hatóságra kötelező.
[27]	A Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 1:6. §-a szerint az e törvényben biztosított jogok érvényesítése - ha törvény eltérően nem rendelkezik - bírói útra tartozik.
[28]	Rögzíti a Kúria, hogy a panasz 2012. május 14-én érkezett a hatósághoz, ehhez képest 2014. október 22-én már volt egy elsőfokú polgári bírósági ítélet, és csak ezt követően 2015. július hónapban indult az elsőfokú közigazgatási eljárás. A Nyíregyházi Törvényszék előtt folyamatban lévő másodfokú polgári ügy pedig már folyamatban volt, amikor a közigazgatási perben még csak elindult az elsőfokú bírói eljárás, az első tárgyalásra 2016. február 4-én került sor. A másodfokú polgári bíróság eközben felfüggesztette a saját fellebbezési eljárását. Ezen tényszerű adatok rögzítése azt mutatja, hogy a két eljárás párhuzamosan folyt, de a polgári per egészen a felfüggesztéséig előbbre járt, olyannyira, hogy már elsőfokú ítélet is született a közigazgatási eljárás megindulásáig.
[29]	A Kúria osztja a felperes azon álláspontját, hogy a két eljárás tényállásának van egy a végeredményét tekintve kétségtelenül azonos eleme, azaz fennáll az ügyazonosság a fogyasztó felelőssége és a szankció megállapíthatósága körében, melyben korábban már elindult a polgári per, sőt a közigazgatási határozat meghozatalakor már volt elsőfokú ítélet is. Láthatóan nem merült fel tehát a polgári bíróságban, hogy ne lenne hatásköre eljárni, (noha ezt hivatalból vizsgálnia kell), vélhetően - a jelen ügykategóriában meglévő párhuzamos hatáskörre tekintettel - ez nem kérdőjeleződött meg.
[30]	A Kúria egyetértett a jelen ügyben a közigazgatási perben eljáró elsőfokú bíróságnak a hatásköri kollízió, a jogalkalmazás egysége és a végrehajthatóság körében kifejtett álláspontjával, arra ismétlés nélkül csak visszautal, annak súlyponti rögzítése mellett, hogy ugyanabban a kérdésben nyilvánvalóan nem lehet két (eltérő) döntés, egy bírói és egy közigazgatási. A Kúria hangsúlyozza, hogy mindez nem azt jelenti, hogy a közigazgatási hatóságot kötné egy még nem jogerős bírói ítélet, hanem csak azt, hogy a párhuzamos hatáskör fennállása okán, a kétségtelenül azonos kérdésben - amennyiben indult polgári per - annak van elsőbbsége, figyelemmel a fent idézett Ptk. rendelkezésre. Azt ugyanis, hogy a Ptk. 1:6. §-ában említett eltérő törvény van-e, a polgári bíróságnak kell vizsgálnia. Amennyiben a polgári bíróság az eljárását folytatva a hatásköre hiányát továbbra sem állapítja meg és jogerős ítéletet hoz, az már az alperest a saját eljárásában az azonos kérdésben kötni fogja.
[31]	Utal a Kúria még arra, hogy a felperes által hivatkozott Kfv.III.38.141/2016/7. számú kúriai ítélet valóban hasonló tényállás mellett és jogkérdésben született, számos jogi megállapítása több aspektusból jelen ügyben is érvényes, de lényeges különbség, hogy a felhívott másik ügyben már jogerős polgári ítélet volt, ami a Ket. alapján egyértelműen eldöntötte a kérdést.
[32]	Végezetül rámutat a Kúria arra is, hogy jogszerű volt az elsőfokú bíróság azon rendelkezése, hogy az alperes határozatát hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárás lefolytatására kötelezte, egyébiránt arra tekintettel is, hogy a megismételt közigazgatási eljárásban a hatóság már az általános közigazgatási rendtartásról szóló 2016. évi CL. törvény (Ákr.) szerint kell eljárjon, amely lehetővé teszi előkérdés okán a közigazgatási eljárás felfüggesztését, [Ákr. 48. § (1) bekezdés a) pont]. A polgári bíróság jogerős döntésének ismeretében már a hatóságnak kell arról állást foglalnia, hogy maradt-e fenn a saját eljárásában olyan eldöntendő (rész)kérdés, amely a hatáskörébe tartozik és továbbra is elbírálást igényel.
[33]	Fentiekre tekintettel a Kúria a jogerős másodfokú ítéletet a Pp. 275. § (4) bekezdése alapján hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. 
A döntés elvi tartalma
[34]	Folyamatban lévő eljárásban, azonos tárgyú ügyben, a bíróság és a közigazgatási hatóság párhuzamos hatásköre fennállása esetén, - amennyiben indult polgári per - a hatáskör kérdésében a Ket. 19. § (5) bekezdése alapján a bíróság döntésének van elsőbbsége. 
Záró rész
[35]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson bírálta el.
[36]	Az alperes a Pp. 270. § alapján alkalmazandó Pp.78. § (1) bekezdése alapján köteles megfizetni a felperes másodfokú perköltségét és felülvizsgálati eljárási költségét.
[37]	A feljegyzett másodfokú és felülvizsgálati eljárási illetéket a költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26) IM rendelet 14. §-a alapján az állam viseli.
[38]	Az ítélet ellen a felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. február 12.
Dr. Kovács András s.k. a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró, 
Dr. Sperka Kálmán s.k. bíró