A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.628/2017/4.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás előadó bíró, Dr. Mudráné Dr. Láng Erzsébet bíró
	
A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. ... ügyvéd
	
Az alperes: alperes neve, mint a ... jogutódja

Az alperes képviselője: Dr. ... jogtanácsos
	
A per tárgya: közlekedési hatósági ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 14.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. március 29-én kelt 6.K.27.808/2016/13. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 6.K.27.808/2016/13. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 50.000.- (ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 70.000.- (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes 2015. január 27-én jelentkezett „B” kategóriás járművezetői vizsgára. A mellékelt nyilatkozatának 2. pontja szerint a közúti járművezetéstől a bíróság, illetve szabálysértési hatóság jogerősen nem tiltotta el. A 6. pont értelmében a felperes vezetői engedélyét hatóság nem vonta vissza. A 8. pontban a felperes előadta, bíróság vagy rendőrség a vezetésre jogosító okmánya visszaadását vagy a vezetési jogosultság gyakorlását jártasság igazolásához, új járművezetői vizsgához, egészségi alkalmasság igazolásához vagy pályaalkalmasság igazolásához nem kötötte. A jelentkezési lap mellékleteként a felperes csatolta a ... Kft. véleményét, mely szerint egészségi szempontból gépjárművezetésre alkalmas. A felperes 2015. február 5-én sikeresen letette a közlekedési alapismeretek vizsgáját. A Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi Hivatala az elsőfokú hatóság felé megküldte a német közlekedési hatóság - ... - iratát. A német hatóság ebben rögzítette, hogy a felperest egy alkalommal engedély nélküli vezetésen érték tetten, 2004-ben a vezetői engedély iránti kérelmét drog- és alkohol fogyasztásra való hajlama miatt elutasították, 2013-ban lemondott a vezetési jogosultságáról. 
[2]	Az elsőfokú hatóság határozatában a felperes közlekedési alapismeretek vizsgáját érvénytelenítette, mert a jelentkezési laphoz csatolt nyilatkozat 2. és 6. pontjában hamis adatot közölt. A határozattal szemben a felperes terjesztett elő fellebbezést. Az alperesi jogelőd (a továbbiakban: alperes) eljárása során nemzetközi jogsegély keretében beszerezte a német közlekedési hatóság nyilatkozatát, mely szerint a felperesnek nincs német vezetői engedélye, 2013. október 8-án önkéntesen lemondott arról. A német hatóság kötelezte a felperest, hogy nyújtson be orvosi szakvéleményt a gépjárművezetői alkalmassága fennállásáról, melynek keretében a drog absztinenciáját kellett volna igazolnia. 
[3]	Az alperes a 2016. június 7-én kelt EH/MD/NS/A/880/4/2016. számú határozatában az elsőfokú határozatot - az indokolás megváltoztatásával - helybenhagyta. Kifejtette, hogy nem ért egyet az elsőfokú határozatban írt érveléssel, ezzel szemben a felperesi nyilatkozat 8. pontjában szereplő válasznak tulajdonított jelentőséget. Érvelése szerint a felperes nem jelezte a hatóság felé, hogy rendelkezett német vezetői engedéllyel, még ha arról önként le is mondott. Nemmel válaszolt továbbá azon kérdésre, amely a vezetői jogosultságának újra gyakorlásához előírt feltételekre kérdezett rá, nem jelezvén azt, hogy a német vezetői jogosultsága megújítható lenne, amennyiben egy pozitív orvosi szakvéleményt visz. Utóbbi tény a magyar vezetői engedélyhez szükséges vizsgálat tekintetében sem hagyható figyelmen kívül. A felperes félrevezette a közlekedési hatóságot. Nem hozta olyan helyzetbe, hogy az megvizsgálja, hogy közlekedésbiztonsági szempontból alkalmas-e a vezetésre, különös tekintettel az egészségügyi alkalmasságára. A felperesi okfejtés elfogadása azt jelentené, hogy mindenki, aki korábban rendelkezett vezetői engedéllyel, de arról lemondott, vagy azt hatóság visszavonta, azonban annak újbóli megszerzése valamilyen orvosi vizsgálathoz kötött, mentesül annak teljesítése alól, ha egy másik tagállamban vezetői engedélyt szerez. Ez ellentétes a közlekedésbiztonság alapelvével, mely megtestesül a vezetői engedélyekről kiadott 2006/126/EK irányelv (a továbbiakban: Irányelv) rendelkezéseiben. 
	A kereseti kérelem
[4]	A felperes eljárási- és anyagi jogi jogszabálysértésekre hivatkozással keresettel támadta az alperes határozatát.

	Az elsőfokú ítélet

[5]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság jogerős ítéletében a keresetet elutasította. Az indokolásban felhívta a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 50. § (1) bekezdését, a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 164. § (1) bekezdését, 339. § (1) bekezdését, az Irányelv bevezető rész (6), (8), (9) bekezdését, 7. cikk (1) bekezdés a) pontját, III. melléklet 14.1. pontját, a közúti járművezetők és a közúti közlekedési szakemberek képzésének és vizsgáztatásának részletes szabályairól szóló 24/2005. (IV.25.) GKM rendelet (a továbbiakban: Rendelet) 15. § (6) bekezdését, valamint a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 326/2015. (XII.28.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 16. § (1) és (3) bekezdését.
[6]	Hangsúlyozta, hogy az alperesi határozat jogszerű, mert a felperes a jelentkezési lap mellékletéhez csatolt nyilatkozat 8. pontjában nem a valóságnak megfelelő választ adta, félrevezette a közlekedési hatóságot, hiszen nem tájékoztatta az egészségi alkalmasságával kapcsolatos problémákról. Az Irányelv rendelkezései egyértelműek, vezetői engedély nem adható ki, illetve nem újítható meg azon kérelmezők számára, akik pszichotrop anyagoktól függenek, vagy rendszeresen visszaélnek azokkal. A felperes nem hozta a magyar hatóság tudomására, hogy korábbi drogfogyasztási szokásai érintették a német vezetési jogosultságát. A magyar hatóság nem tudott vizsgálatot végezni azzal kapcsolatban, hogy a felperes felhagyott-e ezzel a magatartásával. A bíróság utalt arra, ha a meghatározott követelmény csak Németországban lenne releváns, akkor az azt eredményezné, hogy az Irányelv közlekedésbiztonsági előírása könnyen megkerülhető azzal, ha az ügyfél egy másik tagállamban folyamodik vezetői engedélyhez. A bíróság elutasította a felperes arra vonatkozó bizonyítási indítványát, hogy az alperes hitelt érdemlően igazolja állítását, miszerint a felperest orvos- pszichológiai vizsgálatra kötelezték, amely nélkül nem szerezhet új vezetői engedélyt Magyarországon.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[7]	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet annak hatályon kívül helyezése és a keresetnek való helyt adás iránt. Okfejtése szerint a bíróság nem helytállóan alkalmazta az Irányelv, a Korm. rendelet és a Rendelet szabályait. E mellett nem megfelelően értékelte a rendelkezésre álló bizonyítékokat és jogszerűtlenül mellőzte a felperes bizonyítási indítványát.
[8]	Rámutatott, hogy a hatóság nem bizonyította azon állítását, mely szerint a felperes bármely bíróság vagy rendőrség kötelezte volna a 8. pontban megjelölt vizsgálat elvégzésére. Ezt a tényt a bíróság figyelmen kívül hagyta, ezért az ítélet sérti a Pp. 339/B. §-át. A Pp. 336/A. § (2) bekezdése alapján a bizonyítási teher megfordult, az alperes ugyanakkor bizonyítási kötelezettségének nem tett eleget. A bíróság az Irányelv rendelkezéseit helytelenül értelmezte, melyet alátámaszt az Európai Unió Bíróságának (a továbbiakban: EUB) C-419/10. számú ítélete.
[9]	A közúti járművezetők egészségi alkalmasságának megállapításáról szóló 13/1992. (VI.26.) NM rendelet (a továbbiakban: NM rendelet) 19. § (2) bekezdése rögzíti, hogy a külföldi állampolgároknak a magyar vezetői engedély megszerzéséhez a Rendelet előírásait kell betartaniuk. Ez a Rendelet azonban nem ír elő pozitív orvos- pszichológiai szakvéleményt, melyet így a felperestől sem lehet jogszerűen követelni. A felperes véleménye szerint sérült a Rendelet 10. § (1) bekezdés b) pontja. Az ítélet a fentiekhez kapcsolódóan sérti az Alaptörvény XV. cikkében és az EUMSZ 18. cikkében foglalt állampolgárság szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát. Az ügy szempontjából a felperes irrelevánsnak minősítette a Korm. rendelet 16. § (1) bekezdését.
[10]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását indítványozta.
A Kúria döntése és jogi indokai
[11]	A felülvizsgálati kérelem alaptalan.
[12]	A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdésére figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[13]	A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból helytálló jogi következtetést vont le. A jogerős ítéletben foglaltakkal a felülvizsgálati bíróság egyetért, a felülvizsgálati kérelemben írtakra figyelemmel az alábbiakat fejti ki.
[14]	A Kúria elsődlegesen rögzíti, az elsőfokú bíróság vizsgálta a közigazgatási eljárás teljes anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, így a bizonyítékokat a Pp. 206. § (1) bekezdése alapján a maguk összességében értékelte és helyesen állapította meg, hogy a kereset nem alapos. Jogszabálysértést ebben a körben a rögzített tényállás iratellenessége, a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen vagy a logika szabályaival ellentétes mérlegelése alapozhat meg, ilyen jogsértés azonban nem tárható fel.
[15]	Az ítélet a Pp. 213. § (1) és 221. § (1) bekezdésében foglaltakkal összhangban kiterjedt valamennyi, a felperes által megjelölt jogszabálysértésre, a közigazgatási és munkaügyi bíróság indokolási kötelezettségének eleget tett.
[16]	A Rendelet 10. § (1) bekezdés b) pontja értelmében elméleti vizsgára az bocsátható, aki megfelel a külön jogszabályokban meghatározott egészségügyi és pályaalkalmassági, valamint - írásbeli nyilatkozata alapján - a külön jogszabályban meghatározott közlekedésbiztonsági feltételeknek. Az egészségügyi és pályaalkalmasság körében az NM rendelet minősül külön jogszabálynak. 
[17]	Az NM rendelet 19. § (2) bekezdése szerint a külföldi állampolgár Magyarországon kiállítandó járművezetésre jogosító okmányához az egészségi alkalmasság megállapítását az e rendeletben foglaltak szerint kell elvégezni. Az NM rendelet 1. § (1) bekezdése alapján a közúti járművezetők egészségi alkalmassága vizsgálatának célja annak megállapítása, hogy a közúti járművezetőjelöltnek, illetve a közúti járművezetőnek nincs-e olyan betegsége, testi vagy szellemi, illetőleg érzékszervi fogyatékossága, amely őt a közúti járművezetésra egészségügyi szempontból alkalmatlanná teszi; továbbá azoknak a feltételeknek, illetőleg korlátozásoknak a meghatározása, amelyek mellett a vizsgált személy betegség, testi vagy érzékszervi fogyatékosság fennállás esetén is vezethet közúti járművet. 
[18]	A GKM rendelet 15. § (6) bekezdése kimondja, hogy a közlekedési hatóság érvényteleníti azt a vizsgát, amelyet a vizsgázó a közlekedési hatóság félrevezetésével, hamis adatok közlésével, jogszabályban meghatározott feltételek hiányában vagy a vizsgáztatás szabályainak megsértésével tett le. Amennyiben a vizsgaigazolást a közlekedési hatóság már kiadta a vizsga érvénytelenítéséről szóló jogerős határozatot az ügyfél lakóhelye szerinti fővárosi és megyei kormányhivatal járási (fővárosi, kerület) hivatalának szervezeti egységeként működő okmányirodának is meg kell küldeni.
[19]	A felperes a jelentkezési lap nyilatkozat része 8. kérdésére azt válaszolta, hogy bíróság vagy rendőrség a vezetésre jogosító okmánya visszaadását vagy a vezetési jogosultság gyakorlását jártasság igazolásához, új járművezetői vizsgához, egészségi alkalmasság igazolásához vagy pályaalkalmasság igazolásához nem kötötte. Az alperes és az elsőfokú bíróság úgy ítélte meg, hogy a felperes a 8. kérdésre adott válaszával a közlekedési hatóságot félrevezette, ezért a letett vizsgáját érvényteleníteni kellett. A felperes ezzel szemben előadta, hogy a 8. kérdésre tényszerűen válaszolt, a hatóságot nem vezette félre, hamis adatot nem közölt.
[20]	A Kúria megítélése szerint a perbeli jogviszony jogi megítélése szempontjából kiemelkedő jelentőséggel bír az Irányelv. Annak bevezető rész 8. pontja szerint közúti közlekedésbiztonsági okokból meg kell határozni a vezetői engedély kiállításának minimum követelményeit. A 9. pont rögzíti, hogy a járművezetéshez szükséges fizikai és szellemi alkalmassági minimum követelményeknek való megfelelés a személy- vagy áruszállításra használt járművek vezetőjének a vezetői engedély kiállításakor, valamint azt követően rendszeresen bizonyítaniuk kell. 
[21]	A 7. cikk (1) bekezdés a) pontja értelmében vezetői engedély kizárólag azon kérelmezőknek állíthatók ki: a) akik jártassági és magatartási, valamint elméleti vizsgát tettek, valamint megfeleltek az egészségügyi követelményeknek a II. és III. melléklet rendelkezésével összhangban. 
[22]	Az Irányelv III. melléklete a járművezetéshez szükséges fizikai és szellemi alkalmasság minimum követelményeit szabályozza, ezen belül a 14. pont az alkoholra, míg a 15. pont a kábítószerekre és gyógyszerekre vonatkozik. A 16. pont rögzíti, hogy vezetői engedély nem adható ki, illetve nem újítható meg egyik jármű kategóriában sem azon kérelmezők vagy járművezetők számára, akik pszichotrop anyagoktól függenek, vagy - bár függőségük nem áll fenn ilyen anyagok vonatkozásában, de - rendszeresen visszaélnek azokkal. A 15.1. alpont alapján vezetői engedély nem adható ki, illetve nem újítható meg azon kérelmezők vagy járművezetők számára, akik bármilyen formában rendszeresen fogyasztanak a jármű biztonságos vezetéséhez szükséges képességeket károsító pszichotrop anyagokat, ha a felszívódó mennyiség akkora, hogy káros befolyást gyakorol a járművezetésre.
[23]	A felülvizsgálati bíróság rámutat, hogy az Irányelv a tagállamokra, azok hatóságaira és állampolgáraira nézve is kötelező rendelkezéseket tartalmaz. A magyar közlekedési hatóság ezért pszichotrop anyagoktól függő személynek nem adhat ki, illetve nem újíthat meg vezetői engedélyt, és ezen belül elméleti vizsgára is csak az bocsátható, aki a vonatkozó egészségügyi feltételeknek megfelel, vagyis ebben a körben nem függ pszichotrop anyagoktól.
[24]	A felperes a Kúria szerint félrevezette a közlekedési hatóságot akkor, amikor nem közölte azt, hogy a német hatóság kötelezte arra, hogy nyújtson be a drogfüggőségével kapcsolatos pozitív orvosi véleményt és a vezetői engedélyét önként visszaadta a drogfüggőséggel összefüggő eljárás intézkedései megtétele előtt. Ugyanis a járművezetéshez alapvető fizikai és szellemi alkalmasságot a felperesnek igazolnia kell. Ennek bizonyítására becsatolta az egészségi alkalmasságáról szóló véleményt, azonban ez nem terjed ki a pszichotrop anyagoktól való függősége fennállására, illetve annak hiányára. Amennyiben a magyar közlekedési hatóság tudomással bírt volna a felperes Németországban felmerülő kábítószer problémáiról, akkor ennek tudatában erre is kiterjedő egészségi alkalmassági vélemény beszerzését kellett volna előírnia a felperes részére. Alapvető közlekedésbiztonsági és közbiztonsági érdek, hogy ne kapjon vezetési engedélyt olyan személy, aki pszichotrop anyagtól függő.
[25]	Az elsőfokú hatóság a tényállást helytállóan állapította meg, nem sérült a Ket. 50. § (1) bekezdése. Az alperes döntését nem mérlegelési jogkörben hozta meg, ezért a Pp. 339/B. §-a nem releváns. Az alperes bizonyítási kötelezettségének eleget tett, a német közlekedési hatóság átiratai az alperes által megállapított tényállást alátámasztják. A felperes által hivatkozott C-419/10. számú EUB ítélet jelen perben nem irányadó, mert Magyarországon a felperes részére vezetői engedélyt az illetékes hatóság nem állított ki.
[26]	A felülvizsgálattal támadott ítélet nem sérti az Alaptörvény XV. cikkében megfogalmazott törvény előtti egyenlőség elvét és az EUMSZ 18. cikkében meghatározott állampolgárság szerinti hátrányos megkülönböztetés tilalmát, mert egyfelől az irányadó nemzeti jogszabályok a felperes mellett valamennyi vezetői engedélyt Magyarországon kérelmező személyre vonatkoznak, másfelől az Irányelv felhívott rendelkezései minden tagállamra, azok hatóságaira és állampolgáraira kötelezőek.
[27]	A felülvizsgálati bíróság hangsúlyozza, hogy a fentiekre figyelemmel az elsőfokú hatóság jogszerűen hagyta helyben a felperes közlekedési alapismeretek vizsgáját érvénytelenítő elsőfokú határozatot, mert a felperes a közlekedési hatóság félrevezetésével tette le a vizsgát. A felperes rendeltetésellenesen gyakorolta jogait, magatartása a hatályos uniós jog, valamint a magyar és német nemzeti jog kijátszására irányult.
[28]	A felülvizsgálati bíróság a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta.
A döntés elvi tartalma
[29]	Félrevezeti a közlekedési hatóságot a vezetői engedély megszerzésére törekvő személy, aki eltitkolja azt a tényt, hogy egy másik tagállam hatósága a drogfüggőségével összefüggő eljárás során hozandó intézkedései megtétele előtt visszaadta a vezetői engedélyét. 
Záró rész
[30]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
[31]	A pervesztes felperes a Pp. 78. § (1) bekezdésére figyelemmel köteles az alperes részére felülvizsgálati eljárási költség megfizetésére.
[32]	A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket szintén a felperesnek kell megfizetnie a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése szerint. A felülvizsgálati eljárási illeték összegét az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése határozza meg.
[33]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2017. november 15.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás s.k. előadó bíró, Dr. Mudráné Dr. Láng Erzsébet s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő