A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság

í t é l e t e

Az ügy száma: Kfv.III.37.625/2015/5.szám
A tanács tagjai: dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke; dr. Sugár Tamás előadó bíró; dr. Kiss Árpád Lajos bíró
A felperes: felperes neve
A felperes képviselője: Dr. ... ügyvéd 
Az alperes: alperes neve
Az alperes képviselője: dr. ... jogi előadó
A per tárgya: halvédelmi bírság ügyében hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata 
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
A felülvizsgálati kérelem sorszáma: 10.
Az elsőfokú bíróság neve és a felülvizsgálni kért jogerős határozat száma: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 23.K.32.959/2014/7. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 23.K.32.959/2014/7. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 70.000.- (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes 2014. január 12-én a Duna 1665,5 fkm. magasságában 1 darab pergetős horgászkészséggel horgászott. A felperes a horgászengedélyét felmutatni nem tudta, mivel elmondása szerint azt otthon hagyta, a Duna fővárosi szakaszára területi engedélyt 2013-ra és 2014. évre nem váltott. A felperes a horgászás ideje alatt halat nem fogott.
[2]	A Pest Megyei Kormányhivatal Földművelésügyi Igazgatósága, mint elsőfokú hatóság a  feljelentést követően 2014. február 5. napján kelt végzésével értesítette a felperest, hogy halvédelmi jogsértés tárgyában ellene 2014. január 20-án közigazgatási hatósági eljárás indult, egyben a felperest hiánypótlásra hívta fel az ellenőrzéskor az adott vízterületre érvényes állami horgászjegy és területi jegy bemutatása kapcsán.
[3]	Ezt követően az elsőfokú hatóság a 2014. február 19. napján kelt PEH/1/328-4/2014. számú határozatával a felperessel szemben 30.000.- forint halvédelmi bírságot szabott ki, egyben halászati engedélyét, állami horgászjegyét, illetve állami halászjegyét a halgazdálkodásról és a hal védelméről szóló 2013. évi CII. törvény (továbbiakban: Hhtv.) 43.§. (2) bekezdés b) pontja alapján visszavonta és ezen okmányok váltásától a Hhtv. 43.§ (1) bekezdésének figyelembevételével egy éves időtartamra eltiltotta. 
[4]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes az elsőfokú határozatot a 2014. május 5. napján kelt 04.3/1775-2/2014. számú határozatával helybenhagyta. Kiemelte, hogy a halfogási tevékenységet végző személy köteles magánál tartani horgászat esetén az állami horgászjegyet, a területi jegyet és a horgászfogási naplót. A határozat szerint a felperes határidőben hozott döntéshez való joga nem sérült, az elsőfokú hatóság értesítette a felperest az eljárás megindításáról, határozatát pedig 21 nap alatt meghozta. A hivatalból történő kijavítás, visszavonás kapcsán kifejtette, hogy az ügyfél értesítése érdemi döntésnek nem minősül, így annak késedelmes teljesítése nem jelent hivatkozási alapot a döntés hivatalból történő kijavítására, visszavonására. Utalt továbbá arra, hogy a felperes eljárás során tett nyilatkozatai ellentmondásosak, ugyanis a rendőrségnek tett nyilatkozatában azt állította, hogy horgászengedélyét otthon felejtette, ellenben a a hiánypótlási eljárásban már  nem nyilatkozott annak meglétéről, csupán arra hivatkozott, hogy a kiváltás iránt telefonon érdeklődött 2014-ben. Álláspontja szerint a halvédelmi bírság összege és az eltiltás időtartama megfelel az elkövetett cselekmény súlyának.

A kereseti kérelem és az alperes védekezése

[5]	Az alperes határozatával szemben a felperes keresettel élt, melyben kérte annak hatályon kívül helyezését. Keresetében a fellebbezésében foglaltakkal egyezően hivatkozott az ügyintézési határidő túllépésére, valamint a határidőben hozott döntéshez fűződő jogának sérelmére. Hangsúlyozta, hogy a Ket. 1.§ (1) bekezdése értelmében a közigazgatási hatóság maga is köteles megtartani a jogszabályok rendelkezéseit. Kiemelte továbbá, hogy a másodfokú határozat nem kellő súllyal mérlegelte a törvényalkotónak felróható, és általa hivatkozott azon körülményt, hogy 2013. évi horgászjegy nélkül, önhibáján kívül nem rendelkezhetett érvényes engedéllyel az adott időszakban.

Az elsőfokú ítélet

[6]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével a felperes keresetét elutasította. Az ítélet indokolásában felhívta a Hhtv.37.§ (1) bekezdés c) pontját, 37.§ (2) bekezdését, 45.§ (1) bekezdés a) pontját, a 45.§ (4) bekezdését, a 67.§ (1) bekezdés a) pontját, a 43.§ (2) bekezdés b) pontját, a Ket. 29.§ (3) bekezdését, 4.§ (1) bekezdését és 1.§ (1) bekezdését, valamint a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (továbbiakban: Pp.) 164.§ (1) bekezdését.
[7]	Hangsúlyozta, hogy a Ket. 29.§ (3) bekezdés szerinti 8 napos ügyintézési (értesítési) határidőt ugyan az elsőfokú hatóság valóban nem tartotta be, ám ez az eljárási jogszabálysértés az ügy érdemére nem hatott ki, ennek ellenkezőjét a felperes sem tudta bizonyítani. Emellett az elsőfokú hatóság határozatát a törvényes határidőn belül hozta meg.
[8]	Az elsőfokú bíróság nem fogadta el a felperes azon hivatkozását sem, miszerint telefonon érdeklődött az állami horgászjegy kiváltása iránt, azt ugyanis okirattal nem tudta bizonyítani. Ennek kapcsán utalt továbbá arra, hogy a felperes az eljárás során a horgászengedély vonatkozásában ellentmondó nyilatkozatokat tett.
[9]	A bírság összegének megállapítása körében a közigazgatási és munkaügyi bíróság kiemelte, hogy a hatóság az eset valamennyi körülményét kellő súllyal mérlegelte, a mérlegelés szempontjai megállapíthatóak, a bizonyítékok mérlegelésének okszerűsége a határozat indokolásából kitűnik, ezért - a jogszabályi minimumhoz közelítő - bírság mértéke jogszerűnek tekinthető.

A felülvizsgálati kérelem

[10]	A jogerős ítélet ellen a felperes felülvizsgálati kérelmet nyújtott be, melyben kérte az ítélet hatályon kívül helyezését. Hivatkozott a Pp. 339/A.§ és 221.§ (1) bekezdésének, valamint a Hhtv. 68.§ (1) bekezdésének sérelmére.
[11]	Érvelése szerint az értesítés késedelmes volta miatt az elsőfokú hatóságnak - mivel addig érdemi döntést nem hozott - az eljárást meg kellett volna szüntetnie, ez pedig olyan, a határozatra alapjaiban kiható eljárási jogszabálysértés, melyet az elsőfokú bíróságnak az ítélet meghozatala során figyelembe kellett volna vennie.
[12]	Felperes a keresetében foglaltakhoz hasonlóan hivatkozott továbbá a határidőben hozott döntéshez fűződő jogának sérelmére. Kifogásolta, hogy a bíróság nem foglalkozott azzal a körülménnyel sem, mely szerint az esemény idején a felperes törvényileg volt kizárva a horgászat gyakorlásából, mivel a 2014. évre önhibáján kívül nem válthatott ki engedélyt. Ennek körében hangsúlyozta, hogy a bíróság az engedély megváltásával kapcsolatos felperesi szándékot, és a felperesi nyilatkozatban hivatkozott horgászjegy-forgalmazó horgászbolttal történt telefonhívást nem fogadta el, holott annak meg nem történtéről sem a hatóság, sem a bíróság nem szolgált érdemi bizonyítékkal.
[13]	A bírság vonatkozásában a felperes előadta, hogy az nincs összhangban a cselekmény súlyával, a jövedelmi viszonyaival, a jogsértés időtartamával és az okozott kárral Véleménye szerint a hatóság részéről a Hhtv. 70.§-ban foglalt figyelmeztetés alkalmazása lett volna indokolt.
[14]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztett elő.

A Kúria döntése és jogi indokai

[15]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint alaptalan.
[16]	A Pp. 275.§ (1) és (2) bekezdésére figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[17]	A Kúria elsődlegesen rögzíti, hogy az elsőfokú bíróság teljes körűen vizsgálta közigazgatási eljárás anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, ily módon a bizonyítékokat a Pp. 206.§ (1) bekezdésére figyelemmel a maguk összességében értékelte, a helyesen megállapított tényállásból pedig túlnyomórészt megfelelő jogi következtetést vont le. A Kúria a felülvizsgálati kérelemben foglaltakra tekintettel az alábbiakat emeli ki.
[18]	A közigazgatási iratok alapján nem vitás, hogy a Ket. 29.§ (3) bekezdésében foglalt, az eljárás megindításáról szóló 8 napos értesítési határidőt az elsőfokú hatóság nem tartotta be. Téves ugyanakkor az a felperesi hivatkozás, hogy ezen határidő túllépése esetén a hatóságnak az eljárást meg kellett volna szüntetnie, erre ugyanis kizárólag a Ket. 31.§ (1) bekezdésében felsorolt esetekben van lehetőség. Ehhez kapcsolódóan a Kúria hangsúlyozza, hogy az értesítési határidő elmulasztása nem eredményezi a hatóság fellépési jogának elenyészését.
[19]	Az ügyfél határidőben hozott döntéshez fűződő jogát illetően a Kúria kiemelendőnek tartja, hogy az eljárási szabálysértés a Ket. 29.§ (3) bekezdés a) pontjában foglalt értesítési és a Ket. 33.§ (1) bekezdésében foglalt, a döntés meghozatalára irányadó határidő megsértése volt. Ezen szabályok a hatóság eljárására állapítanak meg kötelezettséget, azonban hivatalból induló és az ügyfelet szankcionáló határozatok esetén közvetlenül nem keletkeztetnek ügyféli jogokat, jogosultságot. A Kúria a jogerős ítéletben foglaltaktól eltérően megállapította, hogy az elsőfokú hatóság nem tartotta meg a döntés meghozatalára előírt határidőt, azonban ez a hatóság részéről történő - jelen ügyben csupán napokban mérhető - határidő túllépés nem járt az ügyféli jogok közvetlen és lényeges sérelmével, az nem befolyásolta a döntés tartalmát, a szankciók kiszabását, kiszabhatóságát, így nem ad alapot a határozat hatályon kívül helyezésére.
[20]	Az alkalmazott jogkövetkezmények vonatkozásában a felülvizsgálati bíróság utal arra, hogy a Pp.339/B.§-a szerint a mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási határozat akkor tekintendő jogszerűnek, ha a közigazgatási szerv a tényállást kellő mértékben feltárta, az eljárási szabályokat betartotta, a mérlegelés szempontjai megállapíthatóak, és a határozat indokolásából a bizonyítékok mérlegelésének okszerűsége kitűnik. A Hhtv. 67.§ (1) bekezdés a) pontja szerint a halgazdálkodási hatóság halvédelmi bírságot szab ki a jogosulatlanul horgászó személlyel szemben, melynek legkisebb összege a (3) bekezdés szerint 10.000.-, legmagasabb összege 500.000.- forint. A Hhtv. 70.§-a alapján a hatóságnak lehetősége van figyelmeztetés alkalmazására, amennyiben a törvény szerint alkalmazható legalacsonyabb összegű bírság kiszabása is szükségtelen. Az elsőfokú bíróság e körben helyesen állapította meg, hogy a hatóság tényállás tisztázási kötelezettségének eleget tett, határozatának meghozatalakor az eset valamennyi körülményére figyelemmel volt, valamint hogy a bizonyítékok okszerűtlen mérlegelése nem áll fenn. 
[21]	Téves a felperes azon hivatkozása is, mely szerint az elsőfokú bíróság nem tett volna eleget a Pp. 221.§ (1) bekezdésében foglalt kötelezettségének. Az engedély kiváltásával kapcsolatos felperesi előadás tekintetében ugyanis helyesen foglalt állást az elsőfokú bíróság, mikor nem fogadta el a felperes telefonhívás megtörténtére való hivatkozását, ennek megtörténtét a felperes ugyanis semmilyen módon nem tudta bizonyítani. A Kúria hangsúlyozza, hogy a Pp. 164.§ (1) bekezdése alapján a per eldöntéséhez szükséges tényeket általában annak a félnek kell bizonyítania, akinek érdekében áll, hogy azokat a bíróság valónak fogadja el, ezért helytelen a felperes azon kifogása, mely szerint a telefonhívás meg nem történtéről sem a hatóság sem a bíróság nem szolgált érdemi bizonyítékkal. A felperes e körben tett előadásának ugyanakkor már csak azért sincs relevanciája, mert a jogszabály nem differenciálja a jogsértéseket aszerint, hogy azok milyen okból következtek be.
[22]	Minderre tekintettel a jogerős ítélet nem jogszabálysértő a felülvizsgálati kérelemmel érintett körben, ezért azt a Kúria a Pp. 275.§ (3) bekezdés alapulvételével hatályában fenntartotta.

	A döntés elvi tartalma

[23]	Önmagában - egyéb minősítő körülmények hiányában - nem jár az ügyféli jogok lényeges sérelmével, ha a hatóság az eljárás megindításáról az ügyfelet késedelmesen értesíti és döntését az előírt határidőn túl hozza meg.

Záró rész

[24]	A pervesztes felperes a Pp. 78. § (1) bekezdése és a 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése értelmében köteles a tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illeték viselésére, melynek összegét a Kúria a felülvizsgálati kérelem előterjesztésekor hatályos, az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése szerint állapította meg.
[25]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274.§ (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
[26]	Az ítélet ellen a felülvizsgálat lehetőségét a Pp. 271.§ (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

Budapest, 2016. április 6.

. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, dr. Sugár Tamás s.k. előadó bíró, dr. Kiss Árpád Lajos s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:
tisztviselő