A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 		Kfv.III.37.595/2017/6.

A tanács tagjai: . Kovács András a tanács elnöke
		. Mudráné dr. Láng Erzsébet előadó bíró
		. Fekete Ildikó bíró
	
A felperes: 		(...)
A felperes képviselője: . Galambos Károly Ügyvédi Iroda

Az alperes: 			alperes neve
			
Az alperes képviselője: 	(...) jogtanácsos
	
A per tárgya: 	közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 13.K.27.114/2016/13.
Rendelkező rész 
A Kúria a Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 13.K.27.114/2016/13. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a Kúria a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 50.000 (ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság Rendészeti Igazgatóság Közlekedésrendészeti Osztály járőrei 2015. március 9-én közúti ellenőrzés alá vonták a felperest, aki az (...) forgalmi rendszámú járművel közlekedett. Az ellenőrzés során megállapítást nyert, hogy a felperes által vezetett gépjárművet a közhiteles jármű nyilvántartás adatai szerint kivonták a forgalomból, ezért a közúti közlekedési igazgatási feladatokról, a közúti közlekedési okmányok kiadásáról és visszavonásáról szóló 326/2011. (XII. 28.) Korm. rendelet (továbbiakban: Korm.rendelet) 97. § (1) bekezdése alapján az intézkedő rendőr elvette a jármű hatósági engedélyét és jelzését. 
[2]	2015. március 16. napján a felperes panaszbeadványt terjesztett elő a Székesfehérvári Rendőrkapitánysághoz címezve, amelyben előadta, hogy nem volt tudomása arról, hogy a jármű forgalomból történő kivonása megtörtént, és kérte a nyilvántartási adatok helyesbítését, valamint a forgalmi engedély és a rendszám visszaszolgáltatását. Beadványában a rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (a továbbiakban: Rtv.) rendelkezései alapján kérte panaszának elbírálását. 
[3]	A felperes a panasz beadványára választ nem kapott, ezért a  2015. augusztus 10-én kérelmet terjesztett elő a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányságnál, amelyben a  közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 20. § (2) bekezdésére hivatkozva azt sérelmezte, hogy panasza nem lett kivizsgálva, és kérte az eljárás lefolytatását.
[4]	2015. október 1-jén a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság 07000/5003-5/2015.ált. számú iratában arról tájékoztatta a felperest, hogy a mulasztással kapcsolatos körülményeket kivizsgálta, és intézkedett a 2015. március 9-én foganatosított közlekedésrendészeti intézkedés miatt benyújtott panasz érdemben történő elbírálása iránt.
[5]	Ezután a panasz elbírálására hatáskörrel rendelkező Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője 2015. november 12-én meghozta a 07000-105/39/2015.P. számú határozatát és elutasította a felperes panaszát. A döntésében az Rtv. 93/B. § (1) bekezdését jelölte meg, rögzítve, hogy a közlekedési nyilvántartási adatok helyesbítésére a rendőrség hatáskörrel nem rendelkezik, a nyilvántartást a Közigazgatási és Elektronikus Közszolgáltatások Központi  Hivatala (a továbbiakban: KEK KH) üzemelteti.
[6]	A rendőri intézkedéssel összefüggésben kiemelte, hogy az intézkedő rendőr eljárása jogszerű volt, ugyanis a Korm. rendelet előírásai szerint a rendőrnek mérlegelés nélkül intézkedni kell, amennyiben a közhiteles nyilvántartás adatai alapján azt tapasztalja, hogy forgalomból kivont gépjárművel vesz részt a közlekedésben a gépjárművezető. Miután a nyilvántartási adatok szerint a felperes által vezetett járművet kivonták a forgalomból, ezért a jármű forgalmi engedélyét és rendszámtábláját el kellett venni, azt meg kellett küldeni az Okmányirodának. Az intézkedő rendőr eljárása megfelelt a jogszabályi rendelkezéseknek, tehát a panasszal érintett rendőri intézkedés jogszerű volt. 
[7]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes 2015. december 30. napján meghozott 29000/105/590-1/2015.P. számú másodfokú határozatával helybenhagyta az elsőfokú határozatot. Az Rtv. 29. § (1) bekezdés a) pontjára hivatkozással kiemelte, hogy a rendőr feladata az igazoltatás, az Rtv. 13. § (1) bekezdése alapján pedig az ellenőrzést végző rendőrnek intézkedési kötelezettsége van. Megállapította, hogy az Rtv. 44. § (1) bekezdés d) pontja és a Korm. rendelet 97. § (1) bekezdés d) pontja alapján az intézkedő rendőrnek a forgalomból kivont jármű esetében a forgalmi engedélyt és a rendszámot el kell vennie. Ebből következően a panasszal érintett rendőri intézkedés mindenben megfelelt a jogszabályi előírásoknak, miáltal az elsőfokú döntés is jogszerű volt.
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[8]	A felperes az alperesi határozattal szemben keresetet nyújtott be, és annak az elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését kérte. Kifogásolta, hogy a panasz beadványát álláspontja szerint nem a hatáskörrel rendelkező szerv bírálta el, és a perben az alperes személye és hatásköre sem tisztázott.
[9]	Kifogásolta a panasz beadványa késedelmes elbírálását. Kifogásolta, hogy noha a panaszát a Székesfehérvári Rendőrkapitánysághoz címezte, a panaszt a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság bírálta el, de az áttételről nem rendelkeztek.
[10]	Sérelmezte, hogy 2016. augusztus 10. napján előterjesztett beadványában kérte, hogy az ügyet a Ket. 20. § (2) bekezdés szerinti eljárásban folytassák le, azonban azt tévesen panaszként bírálták el, és hivatkozott arra, hogy az ügyintézési határidő elmulasztása miatt a Ket. 33/A. § alkalmazásának lenne helye. Előadta, hogy a késedelmes ügyintézés miatt 2015. március 9-e óta nem tudja a gépjárművét használni.
[11]	Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte. Rámutatott, hogy a felperes panasz beadványa kivizsgálásra került, a felperest kár, hátrány nem érte. Jelezte, hogy a panasz benyújtásának időpontjában informatikai hiba miatt nem a Székesfehérvári Rendőrkapitánysághoz került megküldésre a felperes által előterjesztett beadvány. Működési körén kívül eső okból következett be a felperesi beadvány elbírálásának késedelme. A felperesi beadványt határidőben benyújtott panaszként elfogadták, és a panaszt az elbírálással hatáskörrel rendelkező szerv haladéktalanul el is bírálta. Egyébiránt a felperes csupán az ügy érdemét nem érintő eljárási kifogásokat terjesztett elő, a rendőri intézkedés jogszerűségét illetően jogszabálysértést nem tudott megjelölni. 

Elsőfokú Ítélet

[12]	Az elsőfokú bíróság a keresetet elutasította. Kiemelte, hogy az intézkedő rendőr szabálysértési eljárásban a gépjármű forgalmi engedélyének és rendszámának elvételéről határozott, amely szabálysértési ügyben hozott határozat tartalmát a felperes szabálysértési eljárásban kifogásolhatja. A jelen közigazgatási per tárgya kizárólag a rendőri intézkedés elleni panaszt elutasító döntés jogszerűségének felülvizsgálata. A Rtv. 93/B. § alapján a panasz folytán indult eljárás közigazgatási hatósági eljárásnak minősül. A felperes 2015. március 16. napján benyújtott panasz beadványában az Rtv.-re hivatkozva a március 9-én történt rendőri intézkedés kapcsán kérte a panaszának kivizsgálását. Ezt követően augusztus 10-én bejelentette, hogy a panasza nem lett elbírálva, ezért a Ket. 20. § (2) bekezdés szerinti eljárást kérte.
[13]	A bíróság rögzítette, hogy a 2015. március 16. napján érkezett felperesi panasz a kormányzati központi érkeztető főosztály tesztüzeme miatt technikai okokból nem érkezett meg a Székesfehérvári Rendőrkapitánysághoz, de amikor a felperes 2015. augusztus 10-én a Fejér Megyei Rendőr-főkapitánysághoz címzett beadványában kérte a panasz kivizsgálását a rendőr-főkapitányság azonnal intézkedett, kivizsgálta a késedelem okát, és erről tájékoztatta felperest. 
[14]	A felperes keresetében eljárási kifogásokat terjesztett elő, így vitatta az eljárás során eljárt hatóságok hatáskörét, és álláspontja szerint az alperes személye sem egyértelmű. Ezzel kapcsolatban a bíróság rámutatott, hogy az Rtv. 92. § előírja, hogy akinek a rendőri intézkedés a jogát sértette, panasszal fordulhat az intézkedést foganatosító rendőri szervhez. Az Rtv. 93/B. § (1) bekezdés értelmében az intézkedést foganatosító szervhez benyújtott panaszt az intézkedést foganatosító szerv vezetője közigazgatási hatósági eljárásban bírálja el. A 07000/3773/2015. id. számú feljelentés alapján megállapítható, hogy az intézkedő rendőrtörzsőrmester a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság Rendészeti Igazgatóság Közlekedésrendészeti Osztályának állományához tartozik. Ebből következően az intézkedést foganatosító rendőri szerv a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság, ezért a panasz elbírálására az intézkedést foganatosító szerv vezetője, tehát a Fejér Megyei Rendőrfőkapitány rendelkezik hatáskörrel. Megállapítható, hogy az elsőfokú határozatot az arra hatáskörrel rendelkező Fejér Megyei Rendőrfőkapitány hozta. 
[15]	Az Rtv. 93/B. § (3) bekezdés szerint a fellebbezést az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetője felett irányítási jogkört gyakorló személy bírálja el. Az Rtv. 6. § (1) bekezdés f) pontja szerint az alperes neve irányítja a rendőr-főkapitányságok vezetőinek tevékenységét. Jelen ügyben ezért a másodfokú határozat meghozatala az Országos Rendőr-főkapitány hatáskörébe tartozik. Megállapítható, hogy a másodfokú határozatot is az arra hatáskörrel rendelkező szerv hozta, tehát a per alperese a Pp. 327. § (3) bekezdés szerint az alperes neve. Mindezek alapján a felperes hatásköri kifogása alaptalan, mivel mind az első-, mind a másodfokú határozatot hatáskörrel rendelkező szerv hozta, és az alperes személye is egyértelmű. 
[16]	Felperes kifogásolta, hogy 2015. augusztus 10-én előterjesztett Ket. 20. § (2) bekezdés szerinti eljárás lefolytatása iránti kérelme nem lett elbírálva. Megállapította a bíróság, hogy a felperesi beadvány címzettjeként megjelölt a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság a kérelemben foglaltaknak eleget tett, mert amint a mulasztásról tudomást szerzett, a beadvány beérkezését követően haladéktalanul megtette a szükséges intézkedéseket. 2015. október 1. napján a panasz elbírálására hatáskörrel rendelkező Fejér Megyei Rendőr-főkapitány meghozta a panaszt elbíráló határozatot. Ennélfogva a felügyeleti szervnek a Ket. 20. § (2) bekezdés iránti kérelemről külön határozatot hozni nem kellett, a 20. § (8) bekezdés szerint az ügyfelet csak értesítenie kellett a megtett intézkedésről. Ennek pedig eleget tett. Értelmezhetetlen a felperesnek arra való hivatkozása, hogy a 20. § (2) bekezdés szerinti eljárás lefolytatása iránti kérelme mindez idáig elbírálatlan. 
[17]	A felperes kifogásolta, hogy a Székesfehérvári Rendőrkapitányság az előterjesztett panasz áttételéről nem rendelkezett, külön végzést nem hozott, az ügy enélkül került a Fejér Megyei Rendőr-főkapitánysághoz. A bíróság kifejtette, hogy tekintettel arra, hogy az informatikai rendszerhiba miatt a panasz beadvány meg sem érkezett a Székesfehérvári Rendőrkapitánysághoz, ezért nem volt lehetőség az ügy áttételére sem, miután ott az ügy nem került iktatásra. Ugyanakkor amint a felperes jelezte, hogy a panasza nem lett elbírálva, a hatóság azonnal intézkedett a haladéktalan kivizsgálásáról. 
[18]	A felperesnek a Ket. 33/A. § alkalmazására vonatkozó kifogása szintén alaptalan. Megállapítható, hogy az alperesi határozat tényként rögzíti, hogy a felperes panasza nem ügyintézési határidőn belül lett kivizsgálva, tehát az alperes sem vitatta a késedelmet. Azonban a Ket. 33/A. § alkalmazhatóságára azért nem volt lehetőség, mert az eljárás az Rtv. 92. § (4) bekezdés alapján tárgyi költségmentes, tehát az ügyben eljárási illeték nem merült fel, így annak visszatérítéséről sem lehet rendelkezni. 
[19]	A felperes tehát a fentiek szerinti eljárási kifogásokat terjesztett elő, azonban a Pp. 339. § (1) bekezdés alapján csak az ügy érdemére kiható eljárási jogszabálysértés alapozhatja meg a közigazgatási határozat hatályon kívül helyezését. A felperes ugyanakkor nem adta elő, hogy az általa hivatkozott eljárási jogszabálysértések miként hatottak ki az ügy érdemére, vagyis a panaszt elutasító döntés tartalmát miként befolyásolták volna. 
[20]	Az ügy érdemét tekintve a felperes 2015. március 9. napján foganatosított rendőri intézkedés körében nem tudott megjelölni az Rtv.-be foglalt olyan szabályt, amit az intézkedő rendőr megsértett volna, vagy elmulasztott volna, noha ilyen sérelem megjelölése az Rtv. 92. § (1) bekezdés a) pontja szerint a panaszos kötelezettsége. A felperes panaszában kizárólag arra hivatkozott, hogy ő tájékoztatta arról az intézkedő rendőrt, hogy nem tud a forgalomból való kivonásról. Azonban a felperes nem tudott olyan konkrét rendelkezést megjelölni, amely az Rtv. 92. § (1) bekezdésben hivatkozott IV., V. vagy a VI. fejezetben meghatározott kötelezettség megsértését valósította volna meg. A felperes nem tudta meghatározni, hogy az intézkedő rendőr mely Rtv.-ben meghatározott kötelezettségét sértette meg, illetve az intézkedés milyen okból, és mely jogát sértette. Erre tekintettel a panaszt elutasító alperesi határozat érdemben is helytálló volt. A bíróság a Pp. 339. § (1) bekezdés alapján az alaptalan keresetet elutasította. 
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[21]	A jogerős ítélet ellen felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Az előzményi tényállás  ismertetését követően eljárási jogszabálysértésként megjelölte, hogy álláspontja szerint tévesen került megnevezésre az alperes személye. A rendőrség szerveiről és a rendőrség szerveinek feladat és hatásköréről szóló 329/2007. (XII.13.) Korm. rendelet 1. §-ába ütközik az „Országos Rendőr-főkapitány" megjelölés, ezért a bíróságnak a Pp. 328. § (2) bekezdés alapján meg kellett volna állapítania azt a közigazgatási szervet, amelyet a felperesnek perbe kell vonnia. Ennek elmulasztása jogszabálysértő, erről a bíróság nem döntött, a pert érdemben lefolytatta, és az ítéletet is az alperes neve, mint alperes elnevezéssel hozta meg, noha a felperes elsődlegesen fenntartotta a keresetét az Országos Rendőr-főkapitányság, mint alperessel szemben. 
[22]	A bíróság nem bírálta el a felperesnek 2016. május 13-án kelt beadványában foglalt, a felperes keresetlevele és közigazgatási iratok késedelmes felterjesztésével kapcsolatban az alperes mulasztása miatt kiszabandó pénzbírság iránti kérelmét, és ennek indokát a bíróság az ítéletében sem adta. A késedelem miatt az elsőfokú bíróság 2017. március 1-jén hozott csak jogerős ítéletet, noha a rendőri intézkedés 2015. márciusában volt. 
[23]	A bíróság lényeges eljárási szabálysértést követett el, amikor az alperesnek a 13.K.27.114/2016/10. számú végzésben tett bírósági kötelezésre előterjesztett nyilatkozatát a Pp. 3. § (6) bekezdés alapján felperes részére nem kézbesítette, a tárgyaláson nem ismertette, valamint a 10. számú jegyzőkönyvből nem állapítható meg, hogy a tárgyaláson milyen iratok kerültek ismertetésre. 
[24]	A felperesnek a tisztességes, pártatlan és időszerű tárgyaláshoz való, az Alaptörvény XXVIII. cikk (1) bekezdésében védett, alapvető jogai is sérültek, amely abban állt, hogy nem tudta gyakorolni jogait, mivel annak ellenére, hogy az ügyvéd foglalkozású felperes kellő időben jelezte, hogy a tárgyaláson más perrel való ütközés miatt nem tud részt venni, a tárgyalást 2017. január 18-án a bíróság mégis megtartotta, majd olyan időre halasztotta, amely a felperes számára nem volt megfelelő, pedig ezt előre jelezte is. 
[25]	A határidő mulasztással hatáskörüket gyakorló szervek kötelesek a Ket. 33/A. § (2) bekezdés alapján az államnak a saját költségvetésük terhére az illeték összegének megfelelő, vagy annak kétszerese mértékű befizetési kötelezettséget teljesíteni. Az alperesnek, illetve az elsőfokú szervnek erről határoznia kellett volna, amely nem történt meg, és ezt a bíróság sem orvosolta. 
[26]	Felperes álláspontja szerint az elsőfokú bíróság nem tett eleget tényállás-megállapítási kötelezettségének, és a jogalkalmazási tevékenységét hiányos tényállásra alapította, megsértette ezzel a Pp. 221. §-ában foglalt indokolási kötelezettségét. 
[27]	A bíróság által megállapított tényállás nem tartalmazza az eljárásnak azt a részét, amelyet a felperes annak érdekében folytatott, hogy a Székesfehérvári Rendőrkapitányságnál előterjesztett panasza elintézésre kerüljön. Téves a jogerős ítéletben foglalt megállapítás és jogértelmezés, mely szerint a Ket. 20. § (2) bekezdésben foglalt kérelemre hozott döntést nem a Ket. szerinti formális döntéssel, határozatal vagy végzéssel kell a másodfokú szervnek elbírálni, hanem figyelemmel a Ket. 20. § (8) bekezdésére, az ügyfelet értesíteni kell a megtett intézkedésről. A felperes szerint a Ket. 20. § (2) bekezdésben foglalt kérelemre indult eljárás során is irányadó a Ket. 71. § (1) bekezdése. A kérelemmel kapcsolatban a felügyeleti szervnek végzést kellett volna hoznia, melynek tartalmazni kellett volna a Ket. 72. § (2) bekezdés szerinti jogszabályi feltételeket. A 20. § (2) bekezdés alapján hozott végzés ellen a Ket. nem biztosít önálló fellebbezési lehetőséget, így a végzés meg nem hozatala miatti jogorvoslat a Pp. 96. §-a alapján az elsőfokú közigazgatási határozat elleni fellebbezés keretében volt gyakorolható. 
[28]	A Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság a mulasztó Székesfehérvári Rendőrkapitányságot az eljárás lefolytatására nem utasította, és a felperes álláspontja szerint a másodfokú szerv az elsőfokú szerv eljárási jogosultságát elvonta. A Székesfehérvári Rendőrkapitányságnak az eljárásra hatáskörrel rendelkező szervhez kellett volna a felperes kérelmét áttennie.
[29]	 Az elsőfokú bíróságnak a közigazgatási eljárásban elkövetett eljárási szabálysértéseket, amelyek az ügy érdemére kihatottak, észlelnie kellett volna, és a másodfokú szerv határozatát az elsőfokú szerv döntésére is kiterjedően hatályon kívül kellett volna helyezni, és az elsőfokú közigazgatási szervet új eljárásra kötelezni. 
[30]	Felperes álláspontja szerint a rendőri intézkedés elleni panaszában megjelölte a kérelmét. Ez a jármű forgalmi engedélyének és forgalmi rendszámának visszaszolgáltatását, és 14.200 forint költség megtérítését jelentette. Tehát a jogerős ítélet tévesen hivatkozik arra, hogy a felperes a rendőri intézkedés elleni panaszában elmulasztotta megjelölni, hogy az Rtv. mely rendelkezéseit sértette meg a rendőri intézkedés. Álláspontja szerint a panasz előterjesztésének nem feltétele, hogy az Rtv. konkrét törvényi rendelkezését megjelölje. Idézte az Rtv. 2015. március 9. napján hatályos, 92. § (1), (2) bekezdését, 93/B. § (1), (2), (3) bekezdéseit. Sérelmezte, hogy az intézkedés elleni panaszával kapcsolatban az elsőfokú határozatot meghozó szerv hiánypótlási eljárást nem rendelt el annak érdekében, hogy a felperes a közigazgatási eljárás kezdeményezése iránti kérelmét kiegészítse. Az ezen indok alapján való kereset elutasítás tehát jogszabálysértő. Felperes álláspontja szerint ez a mulasztás az alperes terhére esik, mert az elsőfokú szerv nem tett eleget a Ket. 37. § (3), és 51. § (2) bekezdésben foglalt kötelezettségének. 
[31]	A bíróság a Pp. 206. § (1) bekezdésbe ütköző, okszerűtlen, a logika törvényszerűségeivel ellentétes, nem helytálló döntést hozott, ezért szükséges a jogerős bírósági ítélet hatályon kívül helyezése, az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára kötelezése. 
[32]	A felülvizsgálati kérelem második részében anyagi jogi jogszabálysértések címszó alatt arra hivatkozott a felperes, hogy megalapozatlan a jogerős ítélet, mivel a bíróság a felperes keresete elbírálása tekintetében releváns tényállást nem tisztázta, illetve nem szólította fel az alperest ennek bizonyítására. Ismertette a gépjármű forgalomból kivonásának előzményi tényállását, kifejtette, hogy 2015. március 16-i Székesfehérvári Rendőrkapitánysághoz postai úton küldött kérelméhez csatolta a Székesfehérvári Járásbíróság 13.P.23.283/2013/2. sorszámú, 2014. május 6-án kelt, a Fővárosi Törvényszéki Végrehajtó előtt 0100-9.MV.5296/2009. számon folyó végrehajtási eljárás felfüggesztése tárgyában hozott jogerős végzést. Ennek alapján a gépkocsival kapcsolatban 2014. május 6-át követően semmilyen, a végrehajtási üggyel összefüggő intézkedést nem lehetett volna tenni. 
[33]	Az elsőfokú bíróság azonban ezzel kapcsolatos tényállást nem állapított meg, a releváns jogszabályokat nem alkalmazta, a felperes keresetét a bíróság nem bírálta el. Ezen tényállási hiányosság miatt elsődlegesen kérte felperes a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, és az elsőfokú bíróság új eljárásra, új határozat hozatalára utasítását. Álláspontja szerint a jármű forgalmi engedélyének és hatósági jelzésének bevonására jogszabálysértő módon került sor.
[34]	Jogszabálysértő az ítélet azért is, mert nem vizsgálta felül a felperesnek a közigazgatási eljárásban okozott eljárási költségek megtérítésének elutasítására vonatkozó rendelkezést. Felperes álláspontja szerint szükségtelenül és a közigazgatási szervek nem helytálló eljárásával összefüggésben felperesnek költsége merült fel, 14.700 forint összegben. Ezt a felperes javára meg kellett volna az alperesnek téríteni, erről a bíróságnak rendelkezni kellett volna. 
[35]	Végezetül kifogásolta, hogy jogszabálysértő a felperes marasztalása az alperes javára jogtanácsosi munkadíj megállapítása körében is, a 40.000 forint összeg tekintetében. Kifejtette, hogy a Pp. 67. § (1) bekezdés i) pontjában, (2) bekezdésében, 75. § (3) bekezdésében, 396. §-ában foglaltak sérültek, a jogtanácsosra az ügyvédi jogállással összefüggő díjazás legfeljebb abban az esetben alkalmazható, ha a gazdálkodó szervezet jogtanácsosáról van szó. Az alperesi képviselő díjazásra, költségei megtérítésére a Pp. 75. § (3) bekezdés szerint jogosult, azaz a megjelenéssel felmerült útiköltséget és a munkából való kiesés folytán szükségképpen felmerült keresetkiesés megtérítését kérheti csak.
[36]	Az alperes jogtanácsosát, mivel nem ügyvéd, és a költségvetési szervnek nem gazdálkodó tevékenységével összefüggő polgári jogi kapcsolatai tekintetében látta el jogtanácsosi tevékenységét, jogtanácsosi díjra nem jogosult. Erre tekintettel a felperes kérte az alperes részére a jogerős ítéletben felperes által megfizetni rendelt elsőfokú perköltség mellőzését, illetve leszállítását.
[37]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte.
A Kúria döntése és jogi indokai
[38]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint nem alapos.
[39]	A Pp. 275. § (1)-(2) bekezdés értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs. A Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján a felülvizsgálati kérelem keretei között dönt. A felülvizsgálat tárgya az elsőfokú jogerős ítélet jogszerűségének megítélése. A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság ítélete a felülvizsgálati kérelemben foglalt okokból nem jogszabálysértő.
[40]	Az Rtv. 6. § (1) bekezdés első mondata szerint az általános rendőrségi feladatok ellátására létrehozott szervet az alperes neve vezeti. A második mondat f) pontja úgy rendelkezik, hogy az alperes neve irányítja a rendőr-főkapitányságok és a közvetlen alárendeltségbe tartozó más rendőri szervek vezetőinek tevékenységét. 
[41]	Az Rtv. 44. § (1) bekezdés b) pontja szerint a rendőr az e törvényben és külön jogszabályban meghatározott közlekedésrendészeti feladatának ellátása során a közlekedési rendszabályok megtartását, a járműhasználat szabályszerűségét, az okmányokra és a felszerelésre vonatkozó előírások megtartását, a jármű birtokosának jogszerűségét, az üzemben tartó, illetőleg használó személyazonosító adatait, a jármű közlekedésbiztonsági állapotát és adatait, a forgalomban és a telephelyen - a jogszabályban meghatározottak alapján - ellenőrizheti.
[42]	A Kúria megállapította, hogy jelen ügy tárgya kizárólag azon rendőri intézkedés jogszerűségének megítélése volt, amelynek keretében a felperest igazoltatták, és melyben megállapította a rendőrjárőr, hogy a gépjármű okmánya forgalomból kivont, miáltal az okmányokat elvette. Ezen rendőri intézkedés ellen indult panaszeljárás keretében vizsgálták a rendőri szervek az intézkedés jogszerűségét. 
[43]	A Kúria mindenekelőtt rögzíti tehát, hogy a felperes az Rtv.-n alapuló rendőri intézkedés elleni panaszt terjesztett elő a rendőri szervnél, ugyanakkor nem jelölt meg olyan jogszabálysértést, ami a konkrét rendőri intézkedéssel volt összefüggésbe hozható. Alappal hivatkozott az alperes arra, hogy a közlekedés nyilvántartási adatok helyesbítésére nincs hatásköre (azt a KEK KH vezeti), tehát adott esetben egy téves nyilvántartás korrigálására, illetve ebből eredően az okmányok visszaszolgáltatására a rendőrségnek nincs hatásköre. Az intézkedő rendőrnek az ellenőrzés során nincs mérlegelési lehetősége, hogy a forgalomból kivont járművek okmányait elveszi vagy sem. A közhiteles nyilvántartás adataival szemben nem veheti figyelembe az ellenőrzés alá vont személy nyilatkozatát, mely szerint nem tud róla, hogy a járművét a forgalomból kivonták. 
[44]	A gépjármű forgalomból kivonásának előzményi ügye nem volt tárgya jelen eljárásnak. Arra nézve sem az alperesnek, sem az elsőfokú bíróságnak nem kellett és nem is lehetett külön  tényállást megállapítani, annak jogszerűségét értékelni. Kérelemre indult eljárásban a kérelmezőnek meg kell jelölnie, hogy a rendőri intézkedést miért tartja jogsértőnek. Ez az elvárás nem a jogszabályi paragrafus és  bekezdés konkrét feltüntetését jelenti, hanem, hogy a sérelmezett rendőri magatartás az adott intézkedéssel (igazoltatással) legyen közvetlen összefüggésben, és az igazoltatásra előírt szabályok megsértésére hivatkozzon. A felperes tartalmilag nem hivatkozott ilyenre. Az pedig nem értelmezhető, hogy mire nézve, illetve milyen okból sérelmezi a hiánypótlás illetőleg a tényállás felderítés elmaradását. Az alperes a panaszeljárásra irányadó keretek között járt el, és az ebben hozott döntést vizsgálta (vizsgálhatta) felül a bíróság is, amely döntése nem ellentétes a Pp. 206. §-ban foglalt elvárással. Ezen oknál fogva a bíróság eljárásának megismétlésére irányuló felperesi kérelem nem alapos.
[45]	A Kúria rögzíti, hogy a felperes a felülvizsgálati kérelemben számos eljárási jogszabálysértést is felhozott, amely nézete szerint az ügy érdemére kihatott, ezáltal az ítélet és a közigazgatási határozatok hatályon kívül helyezését és a rendőri szerv új eljárásra kötelezését indokolja. A Kúria rámutat, hogy ezen eljárási kérdések egy részét a felperes már az elsőfokú bírósági eljárásban is felhozta, más kifogásai pedig éppen a peres eljárást érintik. A Kúria csupán visszautal az elsőfokú ítélet azon helyes álláspontjára, hogy a per alperese - figyelemmel a Pp. 327. § (2) bekezdésben foglaltakra - a másodfokú határozatot hozó közigazgatási szerv, azaz jelen esetben az alperes neve. Ez a perben egyértelműen megállapítható volt (a felperes vagylagos megjelölése ellenére), és szükségtelen volt a Pp. 328. § (2) bekezdésen alapuló külön megállapítási eljárás lefolytatása. A határozatokat is a hatáskörrel rendelkező szervek hozták, és a bíróság is a megfelelő alperes perben állása mellett folytatta le az eljárást. 
[46]	Ugyancsak helyesen mutatott rá az elsőfokú bíróság, hogy jelen eljárásra nem vonatkoztak a Ket. 20. § szerinti eljárásra kötelezésre (közigazgatás hallgatására) irányadó szabályok. Az elsőfokú ítélet kifejtette, amely az alapiratokból is nyilvánvaló volt, hogy a panaszt nem kellett áttenni a hatáskörrel és illetékességgel rendelkező szervhez, mert (az említett iktatási okból) az eredendően is a hatáskörrel rendelkező szervnél indult. Mindkét fokú eljárást a hatáskörrel rendelkező szerv lefolytatta, eljárásra kötelezés szükségessége fel sem merült. Ily módon alappal utalt az elsőfokú bíróság arra, hogy értelmezhetetlen a felperes azon hivatkozása, hogy a Ket. 20. § (2) bekezdés szerinti eljárás lefolytatására irányuló kérelme elbírálatlan maradt.
[47]	Ugyancsak kitért az elsőfokú ítélet a hatóság késedelmes ügyintézésével kapcsolatos felperesi kifogásokra. Az ítélet 5. oldalán egyrészt a Ket. 33/A. § alkalmazhatóságával összefüggésben hivatkozott arra, hogy a jogszabály szerint az illeték visszatérítés az ügyfelet illeti meg, de befizetett illeték nem volt, mivel az ügy tárgyi költségmentes, ezáltal nincs mit visszatéríteni. A bíróságnak e körben egyéb vizsgálódási kötelezettsége nem volt, ezzel a keresetlevélben foglaltakat (6. oldal c. pont) megválaszolta, különös tekintettel arra, hogy a felperes e kérelmét a Ket. 20. § (2) bekezdése szerinti eljárással hozta összefüggésbe. Az egyéb eljárási határidők elmulasztásával kapcsolatban ugyancsak e helyütt fejtette ki a bíróság, hogy az az ismert adminisztratív okból (informatikai rendszerhiba) tényszerűen megvalósult, de ez az ügy érdemére nem hatott ki. Ennek ellenkezőjét a felperes bizonyítani nem tudta, miáltal nem alapozhatta meg a határozat hatályon kívül helyezését. 
[48]	A bírságolással kapcsolatosan pedig a Kúria rögzíti, hogy annak eldöntése a bíróság megítélése körébe tartozik, hogy az egyedi ügyben valamely perbeli cselekmény   késedelmes-e, illetőleg a szankció alkalmazása indokolt-e. Egyébiránt pedig az elsőfokú bíróság az ítéletben értékelés tárgyává tette a felperes által hivatkozott eljárási jogszabálysértések kérdését, megállapítva, hogy azok az ügy érdemére nem voltak kihatással. 
[49]	A felperes a tisztességes eljáráshoz való joga csorbulását kifogásolta amiatt, hogy a bíróság nem vette figyelembe a tárgyalások elhalasztására irányuló kérelmeit, a megjelölt időpontokat, noha tudottan ügyvéd foglalkozású felperes időben jelezte az akadályoztatását, illetve a számára megfelelő időpontokat.
[50]	A Kúria e körben rámutat, hogy tényszerűen a periratokból az látható, hogy a felperes 2016. augusztus 26-i beadványában jelezte, hogy a szeptember 21-i tárgyaláson nem tud megjelenni tárgyalás ütközés miatt. Kérte annak elhalasztását, megjelölte a számára megfelelő szerdai napokra eső naptári napokat is. Ezt követően 2017. január 3-i beadványában a január 18-i tárgyaláson való akadályoztatását jelezte, ismét megjelölve a számára megfelelő napokat. Mindkét esetben vagylagosan kérte, ha az alperes a halasztáshoz nem járulna hozzá, úgy a felperes kéri a tárgyalás távollétében történő megtartását. 
[51]	Az alperes január 12-i beadványában második alkalommal is hozzájárult a tárgyalás elhalasztásához, de jelezte, hogy a továbbiakban már ezt nem fogja megtenni, érdemi döntést kér, ezért a bíró 10. számú tárgyalási jegyzőkönyvben elhalasztotta ismételten a tárgyalást március 1-jére. Ezt követően 2017. február 23-án újabb halasztás iránti kérelmet terjesztett elő felperes, ugyancsak tárgyalás ütközésre hivatkozással, vagylagosan kérve a tárgyalás távollétében megtartását. A bíró 2017. március 1-jén megtartotta a tárgyalást, külön végzéssel elutasította a tárgyalás elhalasztása iránti kérelmet, utalva a Pp. 151. § (1) bekezdésére, azaz, hogy halasztásra csak indokolt közös kérelemre kerülhet sor, az alperes pedig az ügyben érdemi döntést kért.
[52]	A Kúria mindezek alapján megállapította, hogy a bíróság láthatóan méltányosan vette figyelembe a felperes kéréseit, illetőleg kellően együttműködő volt e körben az alperes is. A harmadik tárgyalás halasztáshoz már nem járult hozzá. A bíróság külön megindokolta az elutasító döntését, hivatkozva a perrendi szabályokra. A felperes semmilyen - általa bizonyított - sérelme nem állapítható meg, mint ahogy a 13. számú jegyzőkönyv tartalmával kapcsolatban sem tudott olyan súlyos jogsértést megjelölni, amely az ügy érdemére kihatással lehetett, amely a felperest jogai érvényesítésében akadályozta volna.
[53]	Miután az elsőfokú eljárásban a felperes pervesztes lett, így értelemszerűen számára a bíróság költséget sem állapíthatott meg. Ezzel szemben jogszerűen állapított meg jogtanácsosi munkadíjat a pernyertes alperes jogi képviselőjének, annak jogalapjaként megjelölve a Pp. 78. § (1) bekezdését, valamint a 32/2003. (VIII.28.) IM rendelet 3. § (3) bekezdését. 
[54]	A Kúria rámutat, hogy a Pp. 67. § (2) bekezdése szerint a perben a jogi személy és egyéb gazdálkodó szervezet jogtanácsosát (jogi előadóját) az ügyvéd jogállása illeti meg. 
[55]	A Pp. 75. § (2) bekezdése szerint a perköltséghez hozzá kell számítani a felet képviselő ügyvéd, jogtanácsos, illetve szabadalmi ügyvivő készkiadásait és munkadíját is. A következetes és egységes bírói gyakorlat szerint a jogi képviseletet ellátó jogtanácsost az ügyvéddel azonos jogállása következtében az ügyvéd részére járó díjszabással azonos összegű munkadíj illeti meg, ha a képviseletet munkaviszony, illetve tagsági viszony keretében látja el [BDT2011.2500]. Mindezekre tekintettel a felülvizsgálati kérelemben foglaltak nem foghatnak helyt, a perköltségre vonatkozó elsőfokú ítéleti megállapítás mellőzése vagy a perköltség leszállítása nem volt indokolt.
[56]	Összefoglalva tehát a Kúria megállapította, nem volt alapos az a felperesi hivatkozás, hogy a kérelme nem nyert elbírálást. Azon eljárásrendben, amelyre vonatkozott a kérelme, (rendőri intézkedés elleni panasz), az első- és másodfokú hatóság eljárt és az elsőfokú bíróság is a keresetet elbírálta. Az ítélet nem ütközik a Pp. 221. §-ban foglalt indokolási kötelezettség szabályaiba. A felperes által hivatkozott eljárási jogszabálysértésekre és a Pp. 339. § (1) bekezdésére tekintettel nem volt jogszerű indok sem az elsőfokú bíróság ítélete, sem a közigazgatási szervek döntéseinek hatályon kívül helyezésére és új eljárás elrendelésére.
[57]	A Kúria ennél fogva a Pp. 275. § (3) bekezdés alapján az érdemben helyes elsőfokú ítéletet hatályában fenntartotta.
A döntés elvi tartalma
[58]	A rendőri intézkedés elleni panaszeljárásban a vizsgálat tárgya - a rendőrségi törvény előírásaira figyelemmel - az intézkedő rendőr tevékenysége, magatartása jogszerűségének megítélése.
[59]	Csak az ügy érdemére kiható eljárási jogszabálysértés alapozhatja meg a közigazgatási határozat hatályon kívül helyezését.
Záró rész
[60]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése alapján tárgyaláson bírálta el.
[61]	Az alperes felülvizsgálati eljárási költségét a Pp. 78. § (1) bekezdése szerint a felperes fizeti.
[62]	A felülvizsgálati eljárási illetéket az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 51. § (1) bekezdése és a költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapulvételével a felperes viseli.
[63]	Az ítélet ellen a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontjára tekintettel további felülvizsgálatnak helye nincs.

Budapest, 2018. október 30.

Dr. Kovács András s.k. a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró, 
Dr. Fekete Ildikó s.k. bíró