A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: 			Kfv.III.37.561/2018/4.

A tanács tagjai: 			dr. Kovács András a tanács elnöke
			dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet előadó bíró
			dr. Rák-Fekete Edina bíró
	
A felperes: 			(...)
	
A felperes képviselője: 	Dr. Szalay Ferenc Ügyvédi Iroda, 
	
Az alperes: 			Veszprém Megyei Kormányhivatal Veszprémi Járási Hivatala

Az alperes képviselője: 	(...) jogtanácsos
	
A per tárgya: 	halvédelmi bírság ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Veszprémi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 9.K.27.488/2017/6.számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Veszprémi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 9.K.27.488/2017/6. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a Kúria a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 30.000 (harmincezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

A lerótt 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati illetéket a felperes viseli.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	F.L. (...)i lakos 2017. április 15-én a Balaton vízterületén, (…)-nál délután 16 óra körüli időben horgászfelszerelését halfogásra alkalmas állapotban ellenőrzés nélkül hagyta, amelyet a felperes halászati őre helyszíni ellenőrzéskor észlelt. A halászati őr a helyszíni ellenőrzésről jegyzőkönyvet vett fel, amelyben rögzítette, hogy a felszerelés halfogásra alkalmas állapotban volt, azzal a horgász halat nem fogott. A jegyzőkönyvben a horgász a szabályszegés elkövetését elismerte és úgy nyilatkozott, hogy azért hagyta őrizetlenül a felszerelését, mert csörgött a telefon, megjöttek a vendégek, ki kellett nyitni a kaput. A halászati őr az ellenőrzéskor F.L.-tól mind az állami horgászjegyét, mind a felperes által kiállított területi jegyét elkérte és azt visszatartotta. 
[2]	A felperes a jogsértés miatt 2017. május 12-én feljelentéssel élt az alperesnél és kérte az eljárás lefolytatását. Az alperes a 2017. május 29-én kelt, VEH/001/998-3/2017. számú határozatában F.L.t figyelmeztetésben részesítette, egyben a B014118 számú állami horgászjegyét a határozattal együtt visszaküldte.
[3]	A döntés indokolásában kifejtette, hogy nevezett azzal, hogy a Balaton vízterületén két fenekezős készséggel horgászott, azokat tartósan felügyelet nélkül hagyta, megszegte a halgazdálkodásról és a hal védelméről szóló 2013. évi CII. törvény (a továbbiakban: Hhvtv.) 67. § (1) bekezdés n) pontját. Mivel első alkalommal követte el a szabályszegést, amit a jegyzőkönyv aláírásával a helyszínen elismert, és együttműködő magatartást tanúsított, ezért a hatóság a Hhvtv. 70.§ (1) bekezdésében foglalt figyelmeztetést alkalmazta vele szemben. Egyidejűleg felhívta figyelmét arra, hogy a továbbiakban jogkövető magatartást tanúsítson, mert hasonló esetben a jövőben halvédelmi bírság kiszabására kerül sor.
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[4]	A felperes keresetében kérte a határozat hatályon kívül helyezését és a hatóság új eljárásra utasítását. Álláspontja szerint a halfogásra alkalmas horgászkészség halfogási célú használata során annak folyamatos felügyeletére vonatkozó jogszabályi előírások megsértése önmagában halvédelmi bírság kiszabását alapozza meg, ezért elfogadhatatlannak tartja, hogy az alperes mellőzte a bírság kiszabását. Az alperes a döntése során figyelmen kívül hagyta a halgazdálkodási és halvédelmi bírságról szóló 314/2014. (XII.12.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) előírásait. A felperes állítása szerint törvénysértő az alperesi döntésben a Hhvtv. 70. § (1) bekezdésére történő hivatkozás. 
[5]	A felperes kereshetőségi joga alapjaként megjelölte a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 327. § (1) bekezdés a) pontját és (4) bekezdését, valamint a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 15. § (1) bekezdését. Kifejtette, hogy mint halgazdálkodásra jogosultnak a jogos érdekét az ügy közvetlenül érinti, mert a halvédelem és a halászati őrzés alapvető kötelezettsége, valamint, hogy a jogsértéseket feltárja és feljelentés útján a halgazdálkodási hatóság eljárását kezdeményezze. Kötelezettségei teljesítésének eredményességét hátrányosan érinti egy olyan hatósági gyakorlat, amely a Hhvtv. 67. §-át és a Korm. rendeletet figyelmen kívül hagyva a figyelmeztetés jogintézményének alkalmazását teszi lehetővé. Hivatkozott a Hhvtv. 8. § (1) bekezdésére, 11. § (3) bekezdésére, 22. § (4) bekezdés b) és e) pontjára, 44. § (1) bekezdésére és 56. § (1) bekezdésére is.
[6]	Az alperes érdemi ellenkérelmében a kereset elutasítását kérte. Rögzítette, hogy a felperes által megjelölt jogszabályok alapján őt olyan közigazgatási jogok és kötelezettségek nem illetik meg, illetve terhelik, amely alapján a perben kereshetőségi joga lenne. A Hhvtv. 70. § (1) bekezdésében foglalt szabályozás a jogalkalmazónak mozgásteret enged enyhébb szankció alkalmazására.
Az elsőfokú ítélet
[7]	Az elsőfokú bíróság a keresetet elutasította. Hivatkozott a Pp. 327. § (1) és (4) bekezdésére, a Ket. 15.§ (1) bekezdésére, és rögzítette, hogy a bíróságnak mindenekelőtt abban kellett állást foglalnia, hogy a felperesnek, mint halgazdálkodásra jogosultnak van e kereshetőségi joga egy olyan perben, amelyben az alperes, mint halgazdálkodási hatóság egy természetes személlyel szemben jár el és alkalmaz szankciót.
[8]	Rámutatott a bíróság, hogy az ügyféli jogállás és a kereshetőségi jog nem azonos fogalmak. A halgazdálkodásra jogosult felperes feljelentésével a hatósági eljárás kezdeményezője volt, a feladatkörét az ügy ennyiben érintette, ezért keresetlevelet előterjeszthetett. A bíróság tehát a felperes keresetlevelét idézés kibocsátása nélkül nem utasította el. Ettől lényegében tér el az a kérdés, hogy a felperesnek a perben van-e kereshetőségi joga. A kereshetőségi jog olyan az ügy érdemét érintő kérdés, amelyben a bíróságnak ítélettel kell döntenie. A kereshetőségi jog maga az igényérvényesítési jogosultság, aktív perbeli legitimáció, közvetlen érintettség, amely meghatározott érdekeltségi kapcsolatot feltételez. 
[9]	A felperes kereshetőségi jogának vizsgálata körében a bíróság részletesen elemezte a Halgazdálkodási tv. előírásait. A törvény következetesen különbséget tesz a halgazdálkodásra jogosult és a halgazdálkodási hatóság között, részletesen sorolja fel feladatköreiket, kötelezettségeiket, jogosultságaikat. Így a Hhvtv. 22. § (1) bekezdése, 22. § (2) bekezdése, 24. § (1) bekezdése rögzíti a halgazdálkodással kapcsolatos jogokat és kötelezettségeket. A 61. § (1) bekezdése, a 68. § (1b) bekezdése sorolja mindazokat a szempontokat, amelyeket a hatóságnak a halvédelmi bírság kiszabása körében kell mérlegelnie. A Hhvtv. 70. § (1) bekezdése alapján - a törvényi rendelkezések fennállása esetén - a hatóság bírság kiszabása helyett figyelmeztetést alkalmazhat. Ehhez képest a 70. § (2) bekezdése kötelezővé teszi a hatóság számára figyelmeztetés alkalmazását az a)-d) pontokban felsorolt esetekben. A Hhvtv. IV. Fejezete és 21. pontja, amely a halgazdálkodási hatóság által alkalmazható jogkövetkezményeket szabályozza, nem tartalmaz semmilyen kötelezettséget vagy jogosultságot a halgazdálkodásra jogosultra nézve. A jogszabály az alpereshez, mint hatósághoz telepíti a bírságolással kapcsolatos jogköröket. Amennyiben a hatóság bírságolás mellett dönt, a bírság tételes mértékére és a kiszabás részletes szabályaira a Korm. rendelet irányadó. 
[10]	A jogvitában való érdekeltség alapozza meg a perindításra jogosult fél kereshetőségi jogát. Az ennek alapjául szolgáló felperes által megjelölt törvényes érdeket konkrétan az adott közigazgatási jogviszony kapcsán kell megvizsgálni. Kereshetőségi jog csak akkor állapítható meg, ha közvetlenül nyilvánvalóan kimutatható a felperes és az alperes közötti jogviszonyban megmutatkozó (a támadott döntés rendelkezéseivel, illetve a megjelölt jogszabálysértésekkel összefüggésben) érintettség, mert csak ekkor van igényérvényesítési lehetőség. Ez jelen ügyben a felperes esetében nem teljesült. A felperes a perben általános halgazdálkodási érdeket kívánt érvényesíteni, de a felperes által megjelölt Hhvtv.-ben foglalt rendelkezések nem teremtenek perben kikényszeríthető alanyi jogosultságot számára. A felperes jogi személyként nem igényelheti a természetes személyt marasztaló alperesi határozat bírósági felülvizsgálatát. A felperes a perben a Pp. 164. § (1) bekezdése alapján nem bizonyított olyan konkrét egyedi és közvetlen jogos érdekeltséget, ami a jelen ügyben keresettel támadott határozat kapcsán a kereshetőségi jogának fennállást igazolhatta volna.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[11]	A jogerős ítélettel szemben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Kérte az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését a Pp. 275. § (4) bekezdés alapján, és helyette, figyelemmel a Hhvtv. 67. § (1) bekezdésére és a Korm. rendelet 3. § a) pontjára új határozat hozatalát a felülvizsgálati kérelemben kifejtett indokok alapján. A kérelem alapjául szolgáló „jogszabályi háttérként" hivatkozott a Hhvtv. 67. § (1) bekezdésére, 70. § (1) és (2) bekezdésére, a a halgazdálkodás és halvédelem egyes szabályainak megállapításáról szóló 133/2017. (XII.29.) VM. Rendelet (a továbbiakban: VM. rendelet) 28/A. § (2), (3) bekezdésére, az ún. Balatoni Horgászrend 1. és 3. pontjára, valamint a Korm. rendelet 4. § r) pontjára, 8. § (6) bekezdésére és 15. § (1) bekezdés a) pontjára. Keresetével egyezően előadta, hogy a horgász cselekményével megsértette a halfogásra alkalmas horgászkészség halfogási célú használata során, annak folyamatos felügyeletére vonatkozó jogszabályi előírásokat, márpedig erre az  esetre Hhvtv. 67. § (1) bekezdése a halvédelmi bírság kiszabását írja elő. Ez önmagában bírság kiszabását alapozza meg. A Korm. rendelet pedig kifejezetten előírja, hogy az egyes szabályszegések esetében milyen mértékű halvédelmi bírság megállapításának van helye, meghatározva a kiszabható bírság és az eltiltás minimum és maximum mértékét. Felperes törvénysértőnek tartotta a Hhvtv. általános 70. § (1) bekezdésére történő hivatkozást. Álláspontja szerint sérült a „speciális lerontja a generálist" jogelve. 
[12]	A kereshetőségi joggal kapcsolatban hivatkozott a Pp. 327. § (1) és (4) bekezdésére, a Ket. 15. § (1) bekezdésére, a Hhvtv. 8. § (1) bekezdés, 11. § (3) bekezdés, 22. § (4) bekezdés és (6) bekezdésére, 44. § (1) és 56. § (1) bekezdéseire. Utóbbival kapcsolatban külön is kiemelte, hogy felperes mint halgazdálkodásra jogosult érdekét a jelen keresettel támadott határozat alapjául szolgáló ügy közvetlenül érinti, tekintettel arra, hogy a halvédelem és a halászati őrzés felperes mint halgazdálkodásra jogosult alapvető kötelessége. Ennek teljesítését, eredményességét hátrányosan érinti egy olyan esetleges hatósági gyakorlat, és annak a balatoni horgásztársadalom körében történő elterjedése, amely a Hhvtv. 67. § és a Korm. rendelet előírásait figyelmen kívül hagyva halvédelmi bírság kiszabása helyett a törvény 70. § (1) bekezdésére hivatkozással figyelmeztetés jogintézményének alkalmazását teszi általánossá. 
[13]	Utalt arra, hogy kereshetőségi joga következik továbbá a Magyar Állam nevében eljáró Földművelésügyi Minisztérium, valamint a (...) Zrt. között létrejött vagyonkezelési szerződésből is, valamint hivatkozott egy számszerűen meg nem jelölt kúriai ítéletre, amely nézete szerint az ő álláspontját támasztja alá. 
[14]	Az alperes ellenkérelmében az elsőfokú ítélet hatályában fenntartását kérte.
A Kúria döntése és jogi indokai
[15]	A Kúria megállapította, hogy a felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[16]	A Pp. 275. § (1)-(2) bekezdése értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs. A Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján a felülvizsgálati kérelem keretei között dönt. A felülvizsgálat tárgya a jogerős ítélet jogszerűségének megítélése.
[17]	A Ket. 15. § (1) bekezdése szerint ügyfél az a természetes vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, akinek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti, akit hatósági ellenőrzés alá vontak, illetve akire nézve a hatósági nyilvántartás adatot tartalmaz.
[18]	A Pp. 327. § (1) bekezdés a) pontja szerint közigazgatási per indítására jogosult az ügyfél. 
[19]	A Pp. 327. § (4) bekezdés értelmében a perben fél lehet az is, akit a közigazgatási jog szabályai szerint jogok illethetnek és kötelezettségek terhelhetnek, továbbá az a közigazgatási szerv is, amelynek egyébként nincs perbeli jogképessége. 
[20]	A felperes kereshetőségi jogát egyfelől az idézett jogszabályokra továbbá arra alapozta, hogy a halgazdálkodás, a halvédelem és halászati őrzés a felperesi cég alapvető kötelezettsége, (ennek keretében a jogsértések feltárása és feljelentés útján a halvédelmi hatóság eljárásának kezdeményezése), ugyanakkor kötelességei teljesítésének eredményességét hátrányosan érinti a túl enyhe hatósági bírságkiszabási gyakorlat. 
[21]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben foglaltakra tekintettel nem jogszabálysértő. Az elsőfokú bíróság helyesen állapította meg, hogy a felperesi társaságnak nincsen kereshetőségi joga abban a kérdésben, hogy az önálló hatáskörrel rendelkező halvédelmi hatóság az egyébiránt ténylegesen megállapított jogsértés esetében milyen jellegű, illetve mértékű szankciót szab ki. A bíróság - ugyancsak helyesen - a perindítási jog fennállására tekintettel idézés kibocsátása nélkül nem utasította el a keresetlevelet, azonban ítélettel érdemben döntött arról, hogy a közvetlen igényérvényesítési joga a felperesnek nem állapítható meg. 
[22]	Az elsőfokú ítéletben foglaltakat a Kúria is osztotta, és arra mutat rá, hogy már több esetben hasonló tényállás mellett kifejtette, hogy a perindítási jog és a kereshetőségi jog fogalmát el kell egymástól határolni. A Pp. 327. § (1) bekezdés a) pontja a perindítás jogát adja meg a közigazgatási eljárás ügyfelének. Ennek indoka, hogy a jogi szabályozás abból indul ki, hogy az ügyféli pozícióban lévő személynek az ügy tárgyához érdekeltsége fűződhet, tehát az ügy a felperes jogát, jogos érdekét érintheti (perbeli legitimáció), ez azonban nem jelenti egyben, hogy a perbe vitt igények tekintetében kereshetőségi joga is automatikusan lenne. A kereshetőségi jog (igényérvényesítési jog) kérdése azt fejezi ki, hogy a felperesnek van-e olyan joga vagy jogos érdeksérelme, ami közvetlenül őt érinti, az érvényesített anyagi jog közvetlenül őt illeti meg, azt alappal követelheti magának. 
[23]	A jelenlegivel megegyező halvédelmi bírság tárgyú ügyben (Kfv.VI.37.518/2018/6.), de hasonló környezetvédelmi bírsággal kapcsolatos ügyben is (Kfv.III.37.791/2017/13.) a Kúria már megállapította, hogy a felperesnek nincs kereshetőségi joga annak vitatására, hogy a hatóság a vele közigazgatási jogviszonyba került jogsértő személlyel szemben milyen fajtájú, mértékű szankciót alkalmazott. A felperesnek erre vonatkozóan ugyanis nincs (nem áll fenn) közvetlen jog- illetőleg érdeksérelme. 
[24]	Amennyiben a jogsértést a hatáskörrel rendelkező szerv megállapította, és egyúttal szankcionálta, akkor azon felperesi nyilatkozat, hogy nézete szerint az alkalmazott szankció - adott esetben a figyelmeztetés - nem elégséges jogkövetkezmény, (például mert túl enyhe, nincs elég visszatartó hatása), nem alapozhatta meg a kereshetőségi jogot. A felperes tevékenységi körével kapcsolatban előadottak nincsenek közvetlen összefüggésben a szankció fajtájával, mértékével. A Kúria e körben csupán arra utal, hogyha valamely kérdésben a felperesnek nincs kereshetőségi joga, azt a bíróság érdemben nem is vizsgálhatja. A kereshetőségi jog igazolása pedig a felperes érdeke, illetőleg feladata. A bíróságnak tehát a konkrét ügyben nem kellett érdemben vizsgálnia az alperes bírságkiszabási gyakorlata helyességét.
[25]	Végezetül a Kúria arra mutat rá, hogy - figyelemmel a Pp. 213. § (1) bekezdésére, 215. §-ára és 335/A. §-ára (kereseti kérelemhez kötöttség, keresetváltoztatás) - a felülvizsgálati kérelemben új elemként megjelent vagyonkezelői szerződés, továbbá a pontosan meg nem jelölt kúriai ítélet tartalma nem képezhette a felülvizsgálati eljárás tárgyát, annak vizsgálatára nem volt mód, mivel ezeket az elsőfokú ítélet sem értékelhette, a felülvizsgálat tárgya ugyanakkor az elsőfokú jogerős ítélet jogszerűségének megítélése.
[26]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben foglaltakra tekintettel nem jogszabálysértő, ezért az ítéletet a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.
A döntés elvi tartalma
[27]	A perindítási jog és a kereshetőségi (igényérvényesítési) jog nem azonos fogalmak, utóbbi meglétéhez a per tárgyával összefüggő közvetlen jog- illetőleg érdeksérelem fennállása, annak igazolása szükséges.
Záró rész
[28]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
[29]	A Kúria az alperes javára felmerült perköltség megfizetésére a Pp. 78. § (1) bekezdés alapján a felperest kötelezte.
[30]	A felperes által lerótt, az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 50. § (1) bekezdése szerinti felülvizsgálati eljárási illetéket a felperes viseli.
[31]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. október 1.
Dr. Kovács András s.k. a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró,
Dr. Rák-Fekete Edina s.k. bíró