A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 	Kfv.II.37.457/2018/5.

A tanács tagjai:. Tóth Kincső a tanács elnöke, előadó bíró
. Dobó Viola bíró
. Kalas Tibor bíró

A felperes:	Felperes
	(cím)

A felperes képviselője:. Horváth László ügyvéd
	(cím)

Az alperes:	Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal
	(cím)

Az alperes képviselője:. ... kamarai jogtanácsos

A per tárgya:	építésügyi határozat bírósági felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél:	a felperes
A felülvizsgálni kért jogerős határozat:éti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
	8.K.27.406/2017/15. számú jogerős ítélete
Rendelkező rész
A Kúria 
- a Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.27.406/2017/15. számú ítéletét hatályában fenntartja;
- kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 30.000 (harmincezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget;
- kötelezi továbbá a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati illetéket.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A perrel érintett K., ... helyrajzi számú ingatlanra vonatkozóan a B. Kft. telepi úttal és mezőgazdasági tárolóépülettel kapcsolatos építési tevékenység végzésére vonatkozó bejelentését K. Város Jegyzője 2010. március 10. napján kelt 1964/2010. számú határozatában tudomásul vette. A B. Kft. felszámolását 2013. január 23-án kezdték meg, a tárgyi vagyonelemeket a felperes 2013. december 17. napján kelt adásvételi szerződéssel vásárolta meg. Az építésügyi hatóság a jogutódlásról a 2016. október 11-én kelt 3893-6/2016. számú végzésével rendelkezett. A felperes az adott ingatlan vonatkozásában használatbavételi engedély iránti kérelemmel fordult K1. Város Önkormányzat Jegyzőjéhez (a továbbiakban: elsőfokú építésügyi hatóság) és kérte a megépített telepi útra és mezőgazdasági tárolóépületre vonatkozóan a használatbavételi engedély kiadását. Az elsőfokú építésügyi hatóság a használatbavételi engedély iránti kérelmet elutasította, egyúttal az építmény használatát megtiltotta mindaddig, amíg az építtető nem rendelkezik a használatra jogosító jogerős engedéllyel. Az elsőfokú építésügyi hatóság határozatának indokolásában - a 2017. március 2-án megtartott helyszíni szemle alapján rögzítette, hogy az 1964/2010. számú határozat nyomán engedélyezési záradékkal ellátott építészeti-műszaki tervdokumentáció szerint készült el az építmény, kizárólag az ereszcsatorna ejtőcsöve nem került felszerelésre, de ez a hiányosság a rendeltetésszerű és biztonságos építményhasználatot nem gátolja. Rögzítette azt is a hatóság, hogy az elkészült épület a vonatkozó jogszabályoknak és előírt követelményeknek megfelel, a környezetrendezést elvégezték. A helyszíni szemlén a hatóság az építőipari kivitelezési tevékenységről szóló 191/2009. (IX. 15.) Kormányrendelet (a továbbiakban: Korm.rend.) szerinti építési napló rendelkezésére állásának hiányát állapította meg, ezért nem tudott meggyőződni arról, hogy a Korm.rend. 14. §-a szerinti nyilatkozatok megtételére sor került-e, illetőleg a fővállalkozó kivitelező az építési munkaterületet az építtetőnek az építési naplóban igazoltan visszaadta-e. Erre figyelemmel az elsőfokú építési hatóság hiánypótlásra hívta fel a kérelmezőt, a felhívás szabályszerű átvételét követően a határidő lejártáig, de azt követően sem pótolta a felperes a hiányokat. Ezért a hatóság a 312/2012. (XI. 8.) Kormányrendelet (a továbbiakban: Eng.R.) 40. § (2) bekezdés f) és g) pontja, továbbá a 40. § (5) bekezdés e) pontja alapján a használatbavételi engedély megadását megtagadta.
[2]	A fellebbezés folytán eljárt alperes 2017. július 6. napján kelt BK/TH/3878-7/2017. számú határozatában az elsőfokú határozatot indokolásának kiegészítésével helybenhagyta. Határozatának indokolásában az alperes az Eng.R. 39. § (4) bekezdésére, 39. § (8) bekezdés a) pontjára, továbbá 40. § (2) bekezdés f), g) pontjára, a Korm.rend. 14. §-ára, valamint a Eng.R. 40. § (3) bekezdés c) pontjára és 40. § (5) bekezdés e) pontjára hivatkozott. Utalt még a Korm.rend. 24. § (2), (6) és (7) bekezdéseire, valamint 25. § (2) és (5) bekezdésére. Lényegében azzal indokolta a határozatát, hogy a használatbavételi engedély iránti kérelemhez mellékelni kell a papír alapon vezetett építési napló esetében az építőipari kivitelezési tevékenységről szóló Korm.rend.-ben meghatározott építési napló összesítőlapját, és a 4. számú melléklet szerint kitöltött statisztikai lapot. Az alperes helytállónak találta az elsőfokú hatóság használatbavételi engedély kérelem elutasításáról hozott döntését az Eng.R. 40. § (5) bekezdés e) pontja, továbbá a (2) bekezdés f), g) pontja alapján.
A kereseti kérelem és az alperesi ellenkérelem
[3]	A felperes a jogerős határozattal szemben keresetet nyújtott be, melyben kérte az alperesi határozat „megsemmisítését", valamint az alperes új eljárás lefolytatására és új határozat hozatalára kötelezését. Sérelmezte, hogy a hatóság nem vizsgálta a használatbavételi engedély kiadása során az épület építési paramétereknek, műszaki követelményeknek való megfelelőségét, továbbá azt, hogy a munkaterület az építtetőnek átadásra került, vagy sem. Állította, hogy az építési napló másolatban rendelkezésre áll, az összesítő lap eredeti példánya átadásra került, a szükséges műszaki vezetői nyilatkozatot pedig mellékelte. Hiányolta a hatósági eljárásban a kivitelező meghallgatását, nyilatkozatának beszerzését, illetőleg azt, hogy az építésfelügyeleti jogkörben az alperes nem járt el a kötelezettségeit elmulasztó kivitelezővel szemben. Összességében arra utalt, hogy az eljáró hatóságok a tényfeltárási kötelezettségüknek nem tettek eleget, és az általuk kezelt és nyilvántartott adatokat döntéshozataluk során nem használták fel.
[4]	Az alperes ellenkérelmében a jogerős határozatában foglaltakat változatlanul fenntartva állította, hogy a felperesi kereset megalapozatlan.
Az elsőfokú ítélet
[5]	Jogerős ítéletével az elsőfokú bíróság a felperes keresetét elutasította. Eljárása során meghallgatta K.L. és E.R. tanúkat. Ítéletében rögzítette az alperesi határozatban is hivatkozott jogszabályi rendelkezéseket, illetőleg a bírói felülvizsgálat keretét meghatározó jogszabályi előírásokat. A rendelkezésre álló közigazgatási iratok, az építési napló, K.L., valamint E.R. tanúvallomása alapján megállapította, hogy az építkezés területe, a munkaterület nem került az építtető részére visszaadásra, valamint az építési napló nem lett lezárva, a szükséges nyilatkozatok nem kerültek az építési naplóba bejegyzésre, ezért levonta azt a következtetést, hogy az eljáró hatóságok az Eng.R. 40. § (5) bekezdés e) pontjának megfelelően jártak el a használatbavételi engedély iránti kérelem elutasítása során. Egyetértett azzal a felperesi hivatkozással, hogy az építési napló becsatolása nem feltétele a használatbavételi engedélynek, azonban a jogszabályban meghatározott adatokat az engedély megadása kötelező feltételeinek minősítette. Nem értett egyet azzal, hogy az alperes tényállás tisztázási kötelezettségét elmulasztotta, figyelemmel arra, hogy a hatóság vizsgálta az épület kivitelezésének megfelelőségét, az építtetői tevékenység építészeti-műszaki tervdokumentáció szerinti elvégzését, illetőleg a jogszabályoknak való megfelelőségét. Ugyanakkor vizsgálta az Eng.R. 40. § (2) bekezdés f) és g) pontja szerinti dokumentumok rendelkezésre állását, melyet felperes nem csatolt. Nem tartotta mulasztásnak az elsőfokú hatóság részéről a bíróság, hogy nem folytatott le bizonyítást a munkaterület átadására, tekintettel arra, hogy mindezeket az építési naplóval kell igazolni. Mindezek alapján megalapozatlan hivatkozásnak találta azt, hogy az alperes, illetőleg az eljáró hatóságok a tényállás tisztázási kötelezettségüket elmulasztották.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[6]	A jogerős ítélet ellen a felperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet, amelyben állította, hogy az eljáró bíróság megsértette a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 336/A. §-át, továbbá a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 2. §-át. Változatlanul hiányolta, hogy az eljáró hatóság a szükséges tényállás tisztázása keretében nem vizsgálta az elvégzett építési tevékenységet a vonatkozó építési előírások és műszaki követelmények tükrében. Hivatkozott e körben az Eng.R. 37. §  (4) bekezdésében foglaltakra. Állította, hogy a hatóság feladata a Ket. 2. § (3) bekezdése alapján az érintett ügyre vonatkozó tények figyelembevétele és minden bizonyíték súlyának megfelelő értékelése, és valósághű tényállás alapján történő döntéshozatal (KGD2012.88.). Utalt arra is, hogy a közigazgatási hatóság a hatáskörének gyakorlásával nem élhet vissza, a hatásköre gyakorlása során a szakszerűség, az egyszerűség és az ügyféllel való együttműködés követelményének megfelelően köteles eljárni. Utalt a jóhiszemű eljárás követelményére, az ügyfél jogának, jogos érdekének, gazdasági érdekének szem előtt tartására. Sérelmezte, hogy a bíróság ítélethozatala során nem vette figyelembe azt a tényt, hogy az építtető gazdasági társaság jogutód nélkül szűnt meg, jogalanyisággal a cégjegyzékből való törlésének napjától nem rendelkezik. A tárgyi eljárásnak célja az, hogy az elkészült építési mű az építési szabványoknak, előírásoknak megfelelő, biztonságos használatra alkalmas legyen, és a szabályszerű építési munka engedélyezésre kerülhessen. Az eljárás során a hatóságnak a helyszíni szemle megtartásával mindezekről meg kellett volna győződnie. A hatóság eljárása során szakszerűtlenséget, szabálytalanságot nem állapított meg. Kifogásolta azt is, hogy az eljáró bíróság nem értékelte kellő súllyal, hogy a felépítmény tulajdonosa nem egyezik meg a telek tulajdonosával, a felperes árverési vevőként szerzett tulajdonjogot, az építtető és a kivitelező közötti jogvita felperes közigazgatási jogi helyzetére nem hathat ki. Az a tény, hogy a kivitelező és a felszámolási eljárással megszűnt társaság egymással nem számolt el, nem értékelhető felperes terhére. Márpedig a bíróság által megállapítottak felperes terhére róják az eredeti építtető cselekvési körébe sorolható és utóbb már nem pótolható cselekmények elvégzésének hiányát. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság elmulasztotta azt is értékelni, hogy a valóságban a munkaterületen munkavégzés évek óta nem folyik, az építtető onnan levonult. A munkaterület átadásának hiányára vonatkozó ítéleti megállapítást ennél fogva iratellenesnek minősítette. Hivatkozott az Alkotmánybíróság 3174/2014. (VI. 18.) AB határozatában foglaltakra, mely a szabad bizonyítási rendszer mellett érvel, és e körben állította, hogy mind a hatóság, mind pedig a bíróság bármely bizonyítékot felhasználhatta volna, amely alkalmas a tények igazolására. Álláspontja szerint a bíróság nem értékelte, hogy a hatóság csak olyan bizonyításra hívhatja fel a felet, amely teljesítése tőle elvárható. A Pp. 336/A. § (1) bekezdésére utalással állította, hogy a bíróság hivatalból csak meghatározott körben rendelhet el bizonyítást, amennyiben a bíróság azt észlelte, hogy a közigazgatási szerv a tényállás megállapítási kötelezettségének nem tett eleget, és emiatt tanúmeghallgatások foganatosítása szükséges, úgy az lett volna helyes, ha a közigazgatási szervet új eljárás lefolytatására kötelezi. Álláspontja szerint a közigazgatási peres eljárás kereteit mindenképpen meghaladta a kivitelező tanúkénti meghallgatása. Sérelmezte, hogy a bíróság a felvett bizonyítás köréből kirekesztette és nem értékelte azt a körülményt, hogy a felperes tulajdonában álló építési mű kivitelezése szabályszerű, építésügyi szabálysértésre nem került sor, e körben a határozat megalapozott indokolást nem tartalmazott. Mindezeket az Eng.R. 37. § (4) bekezdésébe ütköző jogsértésként értékelte.
[7]	Az alperes ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályban tartását kérte. Hivatkozott az Eng.R. 40. § (2) bekezdés f), g) pontjaira, továbbá a Korm.rend. 14. §-ára, az Eng.R. 40. § (5) bekezdés e) pontjára. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság helytállóan fogadta el a tényeket és megalapozott döntést hozott. Tárgyi ügyben nem releváns felperes által felhozott kifogások, a tárgyi építmény felperes tulajdonába kerülése nem befolyásolja az ügy érdemi megítélését, az építmény és a telek tulajdoni helyzete szintén nem döntő jelentőségű. Az építésügyi hatósági eljárásokban az építésjogi előírások a mérvadóak, a tulajdonviszonyok, a tulajdonszerzés módja arra nincs kihatással, hogy a tárgyi építmény használatbavételi engedélye kiadható, vagy sem. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság jogszerűen járt el és megalapozott döntést hozott, ezért kérte a jogerős ítélet hatályban tartását és perköltség megfizetését.
A Kúria döntése és jogi indokai
[8]	A felperes felülvizsgálati kérelme nem alapos.
[9]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság a tényeket teljes körűen feltárta, a bizonyítás szabályait eljárása során betartotta, a jogszabályokat helyesen értelmezte és indokolt döntésével megalapozottan utasította el a felperes keresetét.
[10]	Az Eng.R. 40.§ (5) bekezdés e) pontja szerint a hatóságnak - mérlegelést nem engedő módon - meg kell tagadnia a használatbavételi engedély megadását, ha nem állnak rendelkezésre a 40. § (2) bekezdés f) és g) pontjában foglalt dokumentumok, azaz a Korm.rend. 14. §-a szerinti és az a kivitelezői nyilatkozat, amely szerint az építési munkaterület visszaadásra került az építtetőnek. Ezek a nyilatkozatok kétséget kizáróan hiányoztak, ezt a felülvizsgálati eljárásban a felperes maga sem vitatta. Csupán annak figyelembe vételét kérte, hogy ezen iratok csatolására rajta kívül álló okok miatt nem képes. Az engedélyezés fent idézett szabályai szerint, amelyek nincsenek és nem is lehetnek tekintettel a felperes sajátos helyzetére, ezen nyilatkozatok becsatolása a felperes feladata lett volna, hiszen az ő kérelmére indult az eljárás. Az engedélyező hatóságra - az együttműködési kötelezettsége folytán - csupán az a teher hárul, hogy hiánypótlási felhívással segítse a kérelmezőt feladatai teljesítése során. Ha a hatóság hiánypótlási felhívást kibocsátva segíti a kérelmező jogérvényesítését, akkor nem sértheti a tényfeltárási kötelezettséget [Ket. 2. § (3) bekezdés, 50. §]. Mivel jelen ügyben a hatóság a hiánypótlási felhívási kötelezettségének eleget tett, ezért a felperes tévesen hivatkozott a Ket. 2. § (3) bekezdése, 50. §-a szerinti eljárási jogsértésekre a felülvizsgálati kérelmében. A hatóság hiánypótlási felhívása ellenére a kérelmező felperes, aki egyébként a bizonyításra köteles fél volt a hatósági eljárásban, a dokumentumokat nem nyújtotta be, holott a fent idézett jogszabályi rendelkezés alapján azok elengedhetetlenül szükségesek az engedély kiadásához. Az Eng.R. 40. § (5) bekezdése vagylagos feltételeket rögzít, azaz az ott felsorolt okok önállóan szolgálhatnak a kérelem elutasításának indokául. Emiatt szükségtelenül érvel a felperes azzal, hogy vizsgálni kellett volna az építési tevékenység szakszerűségét és építési előírásoknak való megfelelését is, mert ezen feltételek megléte sem mentesítheti a felperest az Eng.R. 40. § (5) bekezdés e) pontja szerinti - nyilatkozatok hiánya miatti - jogkövetkezmény alól. Megjegyzi a Kúria, hogy egyébként az elsőfokú hatóság tett megállapításokat az építkezés szabályszerűsége, megfelelősége körében, ez nem is volt a perben vita tárgya, de azokat helyesen nem vette releváns körülményként figyelembe. 
[11]	A felperes minden jogszabályi hivatkozás nélkül érvelt azzal, hogy a hatóságnak, bíróságnak figyelemmel kellett volna lennie a döntéshozatal során arra, hogy az eredeti építtető jogutód nélkül megszűnt, ő árverési vevőként szerzett tulajdont, a felperes közigazgatási jogviszonyára a kivitelező és az eredeti építtető vitája nem hathat ki. A közigazgatási perben a bíróság (a Kúria is) törvényességi ellenőrzést végez, azaz azt kontrollálja, hogy a közigazgatási hatóság döntése, eljárása megfelel-e a vonatkozó jogszabályoknak. Jogszabálysértés megjelölése nélkül felhozott érvek alkalmatlanok a közigazgatási döntés, vagy az azt helybenhagyó jogerős ítélet megalapozatlanságának igazolására. A felperes e körben előadott érvei csak méltányossági döntés alapjául szolgálhattak volna, de méltányosság gyakorlására jelen ügyben nem került sor, így a bíróság sem jogosult ezeket az érveket értékelni.
[12]	Minden alapot nélkülöz a felperes azon érvelése is, hogy a bíróság a tanúmeghallgatással túllépett a közigazgatási per keretein és jogsértően mellőzte a közigazgatási döntés hatályon kívül helyezését. A bíróság két tanú meghallgatásával nem vonta el a hatóság jogkörét, pergazdaságossági okokat szem előtt tartva és a közigazgatási jogvita mielőbbi lezárása érdekében járt el. A két tanú nyilatkozata csak megerősítette a hatóság által tett megállapításokat, így azok felesleges perbeli cselekménynek nem voltak tekinthetők.
[13]	A fentiek miatt a Kúria a jogszerű és megalapozott jogerős ítéletet hatályában fenntartotta a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján.
A döntés elvi tartalma
[14]	Ha a használatbavételi engedély iránti kérelem kiadásának feltétele a jogszabályban meghatározott dokumentumok csatolása és a kérelmező felperes ezeket hiánypótlási felhívás ellenére elmulasztja benyújtani, akkor a felperes a hatóság tényfeltárási kötelezettségének elmulasztására alappal nem hivatkozhat.
[15]	Alkalmazott jogszabályok: 312/2012. (XI.8.) Kormányrendelet 40. § (2) bekezdés f) és g) pontja, (5) bekezdés e) pontja, 191/2009. (IX.15.) Kormányrendelet 14. §-a, 2004. évi CXL. törvény 2. § (3) bekezdése
Záró rész
[16]	A Kúria a felperes kérelmére tartott tárgyaláson bírálta el a felülvizsgálati kérelmet.
[17]	A pervesztes felperes az 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése és 39. § (3) bekezdés d) pontja alapján számított felülvizsgálati eljárási illeték összegének és az alperes felülvizsgálati eljárásban kifejtett munkájára tekintettel a 32/2003. (VIII. 22.) IM rendelet 3. § (3) és (5) bekezdése szerinti mértékű jogtanácsosi munkadíjának megfizetésére köteles a Pp. 78. § (1) bekezdése és a 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapján.
Budapest, 2019. június 5.

Dr. Tóth Kincső s.k. a tanács elnöke, előadó bíró, Dr. Dobó Viola s.k. bíró, Dr. Kalas Tibor s.k. bíró