Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: Kfv.IV.37.457/2017/11. szám

A tanács tagjai: Dr. Balogh Zsolt, a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás előadó bíró, 
		    Dr. Dobó Viola bíró

A felperes: felperes neve 

A felperes képviselője: Dr. Almási Csaba ügyvéd

Az alperes: alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. Neparáczki Nándor jogtanácsos

Alperesi beavatkozó: Alperesi beavatkozó

Az alperesi beavatkozó képviselője: Dr. Bán Gergely ügyvéd
					   
A per tárgya: közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Budapest Környéki Törvényszék 8.Kf.21.633/2016/8. számú ítélete

Az elsőfokú bíróság határozatának száma: Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.28552/2014/54. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria 

- 	a Budapest Környéki Törvényszék 8.Kf.21.633/2016/8. számú ítéletét hatályában fenntartja;

- 	kötelezi a Kúria a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 50 000 (ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget és az alperesi beavatkozónak 127 000 (százhuszonhétezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

A feljegyzett 70 000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A g. ... hrsz.-ú kivett beépítetlen terület megnevezésű 4756 m2 területű ingatlan 3676/4756 tulajdoni hányada az alperesi beavatkozó (a továbbiakban: beavatkozó) tulajdonát képezi.

[2]	A felperes képviselő-testülete 48/2004. (VI. 28.) ÖKT számú határozattal elfogadott Településszerkezeti Terv (a továbbiakban: TSZT) szerint a ... hrsz.-ú ingatlan belterületbe vonásra kerül. Az ingatlan-nyilvántartás szerint a belterületbe vonás előtt a ... hrsz.-ú ingatlan külterületi .../6. hrsz.-ú III. minőségi osztályú, szántó művelési ágú ingatlannak felelt meg.

[3]	A Dunakeszi Körzeti Földhivatal 2006. április 10. napján kelt 10143/2006. számú határozatával engedélyezte az ingatlanok végleges, más célú hasznosítását. A Pest Megyei Földhivatal 2007. július 26. napján kelt 30851-2/2007. számú határozatával a Dunakeszi Körzeti Földhivatal 33199/2007. számú határozatának megváltoztatásával elrendelte a belterületbe vonás átvezetését a képviselő-testület 21/2006. (V. 4.) Ök. számú és a 83/2006. (IX. 11.) Ök. számú határozata, a 3-789/2006. számon záradékolt változási vázrajz és területkimutatás alapján. 

[4]	A TSZT szerint a perbeli ingatlan a Vt. 1,2 övezetbe tartozik, a TSZT véderdőt és utakat nem ábrázolt, a terület felhasználási módjának, fejlesztési irányának meghatározása során. A felperes képviselő-testülete a 183/2008. (IX. 25.) Ök. számú határozatával módosította a TSZT-t. A perbeli ingatlanok határvonala ennek nyomán a belterület és külterület határvonalát képezi, 22 méter széles út és mellette véderdő kialakítását tervezték.

[5]	A felperes képviselő-testülete 29/1994. (XII. 1.) Ök. számú rendeletével hagyta jóvá Göd Város Általános Rendezési Tervét (a továbbiakban: ÁRT), amely a külterületi fekvésű ingatlanokra nem tartalmazott szabályokat. A felperes Képviselő-testülete a 46/2008. (IX. 25.) KT. számú rendeletével döntött Göd Város Helyi Építési Szabályzatáról (a továbbiakban: HÉSZ) és jóváhagyta a Szabályozási Tervlapokat (SZT-1, SZT-2). A HÉSZ 2008. szeptember 26. napján lépett hatályba. A HÉSZ az ingatlanokat Gksz-1 építési övezetbe sorolta. Az SZT-1 tervlap az ingatlanra 30 méter széles erdősáv kialakítását írja elő EV erdősávként és 22 méter közút kialakítását tartalmazza KÖu jelű közlekedési övezetként. 

[6]	A beavatkozó 2014. február 20. napján kérelmet nyújtott be az alpereshez, amelyben az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) 30. § (1), (2), (6) bekezdése alapján 10.340.588 Ft kártalanítás megfizetésére kérte kötelezni a felperest az Étv. 30. § (7) bekezdésében meghatározott késedelmi kamatával. 

[7]	A Kúria 2013. május 7. napján kelt Köf.5013/2013/7. számú határozatával megállapította, hogy a HÉSZ törvénysértő, ezért a rendeletet megsemmisítette. A határozat indoklása szerint a felperes Képviselő-testület az önkormányzati rendelet megalkotásakor megsértette az Étv. 9. §-a által előírt véleményezési kötelezettségét. A Kúria a törvénysértés jogkövetkezményét a határozatának a Magyar Közlönyben, illetve az önkormányzati rendelet kihirdetésével azonos módon történő kihirdetéstől kezdődő hatállyal vonta le. A Kúria döntése a HÉSZ hatálya idején létrejött jogviszonyokat nem érinti, a közzétételt követően az építési hatóság nem alapíthat döntést a HÉSZ rendelkezéseire, ide értve a hatályvesztés idején még el nem bírált építési engedély iránti kérelmeket is (Köf.5013/2013/7. számú határozat indoklás 6. pontja).

[8]	Az alperes 2014. szeptember 19. napján kelt PEB/040/729-26/2014. számú határozatával kötelezte a felperest a beavatkozó részére 9.648.177 Ft kártalanítás megfizetésére 2008. szeptember 26. napjától járó késedelmi kamatával együtt. A bizonyítás körében a határozat indokolása Huszár Albert igazságügyi szakértő (a közigazgatási eljárásban eljárt szakértő) véleményén alapult.

[9]	A felperes keresetet terjesztett elő az alperes határozatának felülvizsgálata iránt. Hivatkozott az Étv. 30. § (1) bekezdésére és a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 355. §-ára, amelyeket az alperes határozata megsértett, mivel olyan kár miatt kötelezte a felperest kártalanításra, amely kár időközben elhárult. A felperes álláspontjának alátámasztása érdekében dr. F. I. (építésügyi) műszaki igazságügyi szakértő (felperesi magánszakértő 1), valamint Sz. N. E. igazságügyi ingatlanforgalmi szakértő (felperesi magánszakértő 2) szakértői véleményét csatolta.

[10]	Az alperes a felperes keresetének elutasítását kérte a felülvizsgálni kért határozatban foglalt indokok alapján. Az alperes kiemelte, hogy a határozata a kártalanítás jogalapja és összegszerűsége tekintetében igazságügyi szakértői vélemény megállapításain alapszik.

[11]	A beavatkozó ugyancsak a felperes keresetének elutasítását kérte. Szerinte a felperes tévesen hivatkozott arra, hogy a HÉSZ hatályon kívül helyezése folytán a Kúria döntésével a beavatkozót ért kár elhárult és az eredeti állapot helyreállításra került. 

[12]	A Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2015. szeptember 8. napján kelt 8.K.28.552/2014/54. számú ítéletével a felperes keresetét elutasította. Az elsőfokú bíróság szerint a perbeli esetben a korlátozási kártalanítás mindként konjunktív feltétele megvalósult.
Az elsőfokú bíróság szerint mind a közigazgatási és bírósági eljárásban kirendelt szakértő, mind pedig a felperes által csatolt magánszakértői vélemények egyetértettek abban, hogy a 2008. szeptember 25-e előtt nem volt olyan HÉSZ, amely az ingatlan beépítését szabályozta volna. A beépítés körében a TSZT tartalmazott övezeti megjelölést, amely közvetlen építési jogot nem keletkeztet. Ebből azonban az is következhet, hogy az illeszkedés szabályai szerint dönthető el, hogy a HÉSZ által meghatározott rendeltetés és használat megváltozott-e. Az elsőfokú bíróság álláspontja szerint a HÉSZ Kúria általi megsemmisítése nem zárja ki az Étv. 30. §-a szerinti kártalanítási igényt, amennyiben annak feltételei fennállnak. Az elsőfokú bíróság Venéczi György igazságügyi ingatlanforgalmi szakértő (perszakértő) véleményére alapozta indokolását. 

A fellebbezés és az alperes fellebbezési ellenkérelme

[13]	Az elsőfokú bíróság ítélete ellen a felperes fellebbezett, melyben elsődlegesen a határozat megváltoztatását és az alperesi beavatkozó kártalanítási igényének elutasítását kérte; másodlagosan pedig kérte az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új tárgyalásra és új határozat hozatalára utasítását.

[14]	Fellebbezésében kifogásolta, hogy az elsőfokú bíróság a magánszakértői véleményt a fél nyilatkozatának tekintette. A felperes szerint a magánszakértők és a perszakértő között a szakvéleményekben lényeges eltérések vannak. Fellebbezéséhez csatolta Sersliné Kócsi Margit településrendezési szakértő (felperesi magánszakértő 3) szakvéleményeit.

[15]	Az alperes fellebbezési ellenkérelmében az elsőfokú bíróság ítéletének helybenhagyását kérte. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság helyes tényállást állapított meg és következtetései is helytállóak. 

[16]	Az alperesi beavatkozó fellebbezési ellenkérelmében ugyancsak az ítélet helybenhagyását kérte, egyetértve annak indokaival.

A másodfokú bíróság ítélete

[17]	A Budakörnyéki Törvényszék, mint másodfokú bíróság 8.Kf.21.633/2016/8. számú, 2017. március 1. napján kelt ítéletével a fellebbezést alaptalannak minősítette. 

[18]	A másodfokú bíróság álláspontja szerint az érintett terület belterületbe vonása és építési övezetbe sorolása következtében a perbeli ingatlanok tekintetében beépítési jog keletkezett, amely korlátozás- és tilalommentes volt. 

[19]	Az Étv. 30. § (1) bekezdése szerint, ha az ingatlan rendeltetését, használati módját a helyi építési szabályzat, illetőleg a szabályozási terv másként állapítja meg, vagy korlátozza és ebből a tulajdonosnak, haszonélvezőnek kára származik, őket kártalanítás illeti meg. A döntés hivatkozott a Kúria gyakorlatára, jelesül a Kfv.IV.37.140/2013. számú határozatára, amely szerint a közjogi beavatkozás következtében történő értékvesztést az államnak, illetve a helyi önkormányzatnak kompenzálnia kell (értékgarancia). 

[20]	A bíróság szerint a kárt általában természetben és pénzben is meg lehet téríteni. Az Étv. 30. §-a azonban a perbeli esetben kizárólag a pénzbeli megtérítést rendeli jogkövetkezményként alkalmazni. A megítélés során nem vehető figyelembe a jogszabály módosítása, illetőleg annak megsemmisítése sem. Az ítélet szerint az elsőfokú bíróság helyesen állapította meg, hogy az illeszkedési szabály alapján a perbeli ingatlanok a belterületbe sorolást követően beépíthetővé váltak. A vitatott tömbben Köu és Ve minősítésű területet alakított ki a HÉSZ, amely a perbeli ingatlanokat úgy érintette, hogy azokból összesen 64%-nyi terület beépíthetőségét zárta ki. Mivel pedig az ilyen ingatlanok jelentős részének rendeltetése és használati módja megváltozott, (a beépítésre szánt területből közút és véderdő területi besorolásba került), sérült a tulajdonos használati joga, illetve a beépítés jogosultsága.

[21]	Megvalósult a kártalanítás másik konjunktív feltétele is, hiszen az ingatlan piaci forgalmi értékét csökkenti az, hogy közel kétharmadrésze beépíthetőségét elvesztette. A csökkenés mértékének megállapításához szükséges eredeti állapotú forgalmi érték és a HÉSZ utasítás utáni forgalmi érték azonban szakkérdés, ezért indokoltan került sor a perben igazságügyi-építész és ingatlanforgalmi szakértő kirendelésére. A szakvéleményt e tekintetben helyesen vették figyelembe.

[22]	A közigazgatási eljárásban eljárt szakértő az ingatlan forgalmi értékének csökkenését 12.482.788 Ft-ban, a perben eljárt szakértő 11.470.000 Ft-ban határozta meg. A hatóság és a perbeli szakértő által kimunkált kártalanítási összeg lényegesen nem tér el egymástól, illetve ez a különbség nem vezethet a másodfokú bíróság szerint az alapul fekvő határozat jogszerűtlenségének megállapításához. Mindezek alapján a másodfokú bíróság a felperes keresetét elutasította. 

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelmek

[23]	Az ügyben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, ebben kérte a másodfokú bíróság ítéletének elsődlegesen megváltoztatását és a kereseti kérelemben foglaltaknak helyt adni; másodlagosan az ítéletnek az elsőfokú ítéletre is kiterjedő hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását. 

[24]	A felperes szerint a bíróság a bizonyítási eljárás szabályainak megsértésével hozott ítélete a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 3. § (3) és (5) bekezdés, 166. § (1) bekezdés, 182. § (3) bekezdés sérelmével került meghozatalra. A felperes szerint a perben felmerült szakkérdés megítéléséhez településrendezési szakértő igénybevétele szükséges. A perszakértő szakvéleményét illetően a felperes kifogásolta, hogy a vélemény a HÉSZ által a területre vonatkozó előírt erdősávot és közút területét olyan mértékű értékcsökkenésként vette számításba, mintha ezen területek felett a kérelmező tulajdonjoga megszűnt volna. A felperes állította, hogy a telektömb nem értelmezhető akként, hogy az az erdősáv és a gazdasági terület végéig tart. A felperes kifogásolta a kamatfizetés meghatározott kezdő időpontját is. 

[25]	A felperes vitatta azt az ítéletben foglalt megállapítást, hogy az Étv. kártalanítási szabályai nélkülözik a polgári jogi alapokat. A felperes azt is vitatta, hogy a hivatkozott §-t úgy kell értelmezni, miszerint az eredeti állapot helyreállítása, mint a kár megtérülésének módja, ki lenne zárva. Álláspontja szerint a jogszabály értelmezése nem vezethet a polgári jogi alapelvek megsértéséhez, nevezetesen ahhoz, hogy a károsult abban az esetben is kártérítésre lenne jogosult, ha a kár egyébként már elhárult. 

[26]	A felperes vitatta a másodfokú bíróság azon álláspontját, mely szerint ne lenne különbség a szakvélemények között. Álláspontja szerint a két szakvéleményben a kár meghatározása között lényeges különbség van. 

[27]	A felperes végrehajtás felfüggesztési kérelmével összefüggésben utalt arra, hogy a kérelmezőn kívül a HÉSZ-ben foglalt korlátozásra hivatkozással ugyanezen parcella teljes tulajdoni köre (további 6 kérelmező) indított azonos ténybeli alapra hivatkozva kártalanítás megállapítása iránti eljárást. Ezen kártalanítási összegek együttesen nézve közel 100 millió Ft nagyságrendet tesznek ki, amely összeg a költségvetésben kiadási előirányzatként nem szerepelt. 

[28]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmet terjesztett elő. Eszerint a felülvizsgálati kérelmet nem tartja megalapozottnak. A perbeli esetben ugyanis egyértelműen megállapítható, hogy a károsodás önkormányzati rendeletalkotással keletkezett és építési jogosultság korlátozásában realizálódott, melynek jogkövetkezménye az Étv. 30. § szerint a régi és új szabályozás alapján megállapítható forgalmi érték közötti különbözet, vagyis pénzbeli megtérítés. Mindezek alapján a bírósági ítéleteket helyesnek tartotta és a másodfokú bíróság jogerős ítéletének helybenhagyását kérte. 

[29]	Az alperesi beavatkozó ugyancsak felülvizsgálati ellenkérelmet terjesztett elő. Ebben elsődlegesen kérte a Kúriát, hogy a felülvizsgálati kérelmet utasítsa el. Másodlagosan kérte a Kúriát, hogy a másodfokú ítéletet hatályában tartsa fenn. 

[30]	Az elsődleges kérelmet azzal indokolja, hogy jelen ügyben a vitatott érték a 3 millió forintot nem haladja meg, és a Pp. 271. § (2) bekezdésének 2. mondatában foglalt kivétel nem alkalmazható. Megállapítható, hogy a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 273. § (2) bekezdés a) pontja alapján hivatalból el kell utasítani, mivel a jelen ügyben felülvizsgálati kérelemnek nincs helye.

[31]	Az alperesi beavatkozó másodlagos kérelmét a következő indokokkal támasztotta alá. Álláspontja szerint eljárási szabálysértés nem történt. Bizonyítási kötelezettségének az eljárt bíróság maradéktalanul eleget tett, beleértve a szakértő alkalmazását is. Állítja, hogy a szakvélemények között lényeges eltérés az értékmegállapítást illetően nincsen. Egyetértett a bíróságnak a bizonyítási indítványok kezelését illető eljárásával. A perben felmerült szakkérdés megítéléséhez - álláspontja szerint - nem volt szükség településrendezési szakértő igénybevételére. A perszakértő szerinte helyesen értelmezte az erdősáv és a közút értékre gyakorolt hatását. A telektömb fogalmát a bíróság ugyancsak helyesen értelmezte. A perszakértő szakvéleménye helyesen tartalmazta a Nemzeti Adó- és Vámhivataltól beszerzett összehasonlító adatokat. Álláspontja szerint az alperesi határozat helyesen állapította meg a kamatfizetés kezdő időpontját. Egyetértett azzal, hogy a polgári törvénykönyv szabályaihoz képest az Étv. szabályai speciálisak. A beavatkozó egyetértett továbbá a kár pénzbeli megtérítésének kizárólagossága megállapításával.

A Kúria döntése és jogi indokai

[32]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott az alábbiak szerint. 

[33]	Az ügy eldöntéséhez a Kúriának meg kellett ítélnie mindenekelőtt a következőket. Először is, a bíróság szakértői bizonyítással kapcsolatos eljárási mozgásterét. Másodszor a korlátozási kártalanítás anyagi jogi problémáját. Végül mindkettővel összefüggésben az ügy érdemét illetően különböző minőségben állást foglaló, összesen öt szakértő állásfoglalásának egymáshoz való viszonyát. Az utóbbi körben, a Pp. szakértőkre vonatkozó 177. §-a alkalmazása összefüggésében, a felperesi szakértők magánszakértőknek minősülnek, miként arra ítéletében már az elsőfokú bíróság is hivatkozott.

I.

[34]	A Kúria a Pp. 272. § (2) és 275. § (2) bekezdéseinek megfelelően a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelem, vagy csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között, az ott megjelölt jogszabályok alapján vizsgálhatja felül. 

[35]	A Pp. 275. § (1) bekezdése értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye. A Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A Kúria több eseti döntésében kimondta, hogy a felülvizsgálati eljárásban - annak rendkívüli jogorvoslati jellege miatt - sem bizonyítás felvételének, sem a bizonyítékok ismételt egybevetésének, felülmérlegelésének nincs helye. A felülvizsgálati eljárás nem ad alapot a bizonyítékok felülmérlegelésére, ha az egyes bizonyítékokból eltérő következtetés is levonható lett volna; az minősíthető nyilvánvalóan okszerűtlen következtetésnek, amikor a bizonyítékokból csak egyfajta, a felülvizsgálattal támadott ítéletből eltérő következtetésre lehet jutni. (BH 2012.179., BH 2002.29., BH 2013.119.)

[36]	A Kúria az EBH 2017/K/20. számú elvi határozatában rámutatott arra, hogy „Míg a közigazgatási hatóság a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 50. § (6) bekezdése alapján végzett értékelését az eljáró elsőfokú bíróság akkor tekinti jogszerűtlennek a Pp. 206. §-a alapján, ha a bizonyítékok egyenként és összességében nem alkalmasak az állított, megállapított tények igazolására, vagy azok köre oly mértékben hiányos, hogy abból megalapozott következtetés nem vonható le, addig a Kúria a bíróság Pp. 206.§-án alapuló értékelését csak akkor tekinti jogszerűtlennek, ha az nyilvánvaló logikai hibában szenved, nyilvánvalóan ésszerűtlen, vagy megfelelő indokolás hiányában nyilvánvalóan önkényes."

[37]	A Kúriának egyrészt abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy a korlátozási kártalanítás jogi minősítése elsődlegesen az Étv. vagy a Ptk. szerinti-e. Másrészt szükséges volt ezzel összefüggésben - a hatáskörgyakorlás jogszerű keretei között - a perben folytatott szakértői bizonyítás törvényességének értékelése is.

II.

[38]	1. Az ügy idején hatályos (régi) Ptk. 108. § (1) bekezdése Ptk. szerint az ingatlan tulajdonosa tűrni köteles, hogy az erre külön jogszabályban feljogosított szervek tulajdonjogát korlátozzák. Ebben az esetben az ingatlan tulajdonosát az akadályoztatás (korlátozás) mértékének megfelelő kártalanítás illeti meg 

[39]	Jelen esetben a külön jogszabály az Étv., amelynek 30. § (1) bekezdése szerint, ha az ingatlan rendeltetését, használati módját a helyi építési szabályzat másként állapítja meg (övezeti előírások változása) vagy korlátozza (telekalakítási vagy építési tilalom), és ebből a tulajdonosnak, haszonélvezőnek kára származik, a tulajdonost, haszonélvezőt kártalanítás illeti meg. A (6) bekezdés szerint: a kártalanítást az köteles megfizetni, akinek az érdekében a korlátozás történt; ha nem határozzák meg azt, akinek az érdekében a korlátozás történt, a kártalanítási kötelezettség a települési önkormányzatot terheli.

[40]	Az új Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: új Ptk.) 2014. március 15. napjától hatályos. A felperes kérelmét 2014. február 20. napján nyújtotta be, a 2008. szeptember 26-2013. május 7. közötti időszakra vonatkozóan. Ezért a régi Ptk. alkalmazásának van helye. Az új Ptk. hatálybalépésével összefüggő átmeneti és felhatalmazó rendelkezésekről szóló 2013. évi CLXXVII. törvény (a továbbiakban: Ptké.) 54. §-a szerinti értelmezés megerősíti ezt azáltal, hogy az új  Ptk. szerződésen kívül okozott kárért való felelősségre, valamint a kártalanításra vonatkozó rendelkezéseit a hatálybalépését követően tanúsított károkozó magatartás - ideértve a mulasztást is - esetén kell alkalmazni. Az új  Ptk. hatálybalépése előtt megkezdődött, folyamatosan tanúsított károkozó magatartásra akkor is az új Ptk. hatálybalépése előtt hatályos jogszabályok rendelkezéseit kell alkalmazni, ha a károkozó magatartás befejezése, illetve a károk bekövetkezése az új Ptk. hatálybalépése utáni időpontra esik.

[41]	A felperes felülvizsgálati kérelmében értelmezési okból mégis hivatkozott az új Ptk.-ra annak érdekében, hogy a hagyományos (és továbbélő) felfogásra utaljon. Az új Ptk. 6:564. §-a szerint, „[ha] jogszabály a jogszerűen okozott kárért kártalanítási kötelezettséget ír elő, a kártalanítás módjára és mértékére a kártérítésre vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni". Ebből a felperes szerint a kártérítés szabályai irányadó volta következik. Holott az új Ptk. kommentárja e ponton éppen ellenkezőleg szól: az új Ptk."a törvényi szabályozásban is keresztülvezeti - az egyébként dogmatikailag tisztázott - kártérítés-kártalanítás kategóriák különválasztását" azon alapulóan, hogy „a kártalanítási és kártérítési igénynek nem azonos a jogalapja". Mindebből pedig a kommentár azt a következtetést vonja le, hogy a jogalkalmazás már korábban eljutott oda, miszerint „ha teljesülnek az adott jogszabályban előírt kártalanítás előfeltételei, a lebonyolítás - tehát a mérték és a mód - tekintetében a kártérítésre vonatkozó szabályok alkalmazása indokolt és elkerülhetetlen". Vagyis miként a fentebb idézett módon az új Ptk. fogalmaz a korábban kialakult jogértelmezésre hivatkozással, a kártalanítás módjára és mértékére a kártérítésre vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni. Az esedékességre, kár megtérülésére, elhárítására stb. tehát nem, csakis a módra és mértékre irányulóan. 

[42]	Megjegyzendő, hogy a (régi) Ptk. 108. § (1) bekezdésének idézett megfogalmazása, miszerint az ingatlan tulajdonosát külön jogszabályon alapuló meghatározások szerint keletkezett akadályoztatás (korlátozás) mértékének megfelelő kártalanítás illeti meg, ugyanezt jelenti, amit egyébként a joggyakorlat is kialakított. Vagyis azt, hogy a jogszerű károkozásnak és a jogellenes károkozásnak a reparációja eltérő. 

[43]	Jelen esetben a jogszabályi alapot az Étv. teremti meg, ami helyett a kártérítés általános szabályai „automatikus" alkalmazásának kifejezetten nincs helye. A felperes ellentétes irányú érvelése tehát a Kúria szerint nem áll meg. Ebből következően a kár kizárólag pénzbeni megtérítése, valamint a kamatfizetés időtartama is kifejezetten az Étv. rendelkezésein [30. § (3) és (7) bekezdés] kell, hogy alapuljon. 

[44]	2. A Kúria Köf.5013/2013. határozata a HÉSZ-t nem ex tunc hatállyal semmisítette meg, továbbá az akkor irányadó, a bíróságok szervezetésről és igazgatásáról szóló 2011. évi CLXI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) 56. § (4) bekezdése szerint a megsemmisítés nem érinti a hatályvesztést megelőzően létrejött jogviszonyokat, jogokat, kötelezettségeket. Ezért a normakontroll határozatnak érdemben nincs köze ehhez az ügyhöz.

[45]	3. A felperes további tartalmi érve az illeszkedés szabálya alkalmazhatatlanságára irányult. Ez azért kulcskérdés, mert az Étv. 30. § (1) bekezdése szerint a kártalanítás összege az ingatlannak a korábbi rendeltetése alapján megállapítható régi és az új szabályozás eredményeként megállapítható új forgalmi értéke közötti különbözet. Mivel a régi értékre nézve szabályozási terv hiányában irányadó településrendezési tervi viszonyítási pont nincsen, az illeszkedés szabálya merült föl a beépíthetőség meghatározhatósága érdekében.

[46]	Az Étv. 18. § (1) bekezdése szerint, ha egy adott területre vonatkozóan nincs hatályban helyi építési szabályzat vagy az nem szabályoz teljes körűen, építési munkát és egyéb építési tevékenységet végezni csak az építésügyi követelményekre vonatkozó egyéb jogszabályok megtartásával és csak akkor lehet, ha a célzott hasznosítás jellege, a kialakuló telek mérete, a tervezett beépítés mértéke - beépítettség és építménymagasság - valamint módja, rendeltetése (területfelhasználása) illeszkedik a meglévő környezethez. 

[47]	A Kúria szerint a vitatott telek korábban valóban mezőgazdasági rendeltetésű volt, ez azonban az Étv. 18. § (2) bekezdése értelmében nem jelentette azt, hogy a jogszabályoknak megfelelő építési tevékenységet egyáltalán ne lehetett volna azon folytatni (a Kúria ítélkezési gyakorlata alapján sem zárható ez ki, lásd a BH2015. 316. számú döntést). Az ingatlanok értékének megállapításakor, tehát jogszabálynak megfelelő mértékű beépítés lehetőségével számolni lehetett. 

[48]	4. A felperes vitatja az ügyben a telektömb fogalmának alkalmazását, azaz a környező, értékszempontból viszonyítás egység meghatározását. A Kúria egyetért azzal, hogy valóban az Étv.-n alapuló jogkérdésről van szó, aminek megítélése azonban a valós ingatlanforgalmi adatok figyelembe vételének nem akadálya.

[49]	Mindennek a felperes szerint a HÉSZ szabályozása nyomán előállt értéknövekedési váromány meghatározhatósága szempontjából van jelentősége. Figyelembe kell vennie, hogy a jogi szabályozás, az Étv. 30. §-a. alapvetően a szabályozással keletkezett kárról rendelkezik. A szabályozásokkal keletkező előnyökből származó haszon kezelése (régi jogunk szerint ún. betterment) nem tárgya a törvénynek. Emiatt az értéknövekmény figyelembe vételére adott kártalanítás összefüggésében általában inkább összehasonlító adatok, azaz tények, mintsem jogok összefüggésében van lehetőség. 

[50]	Jelen esetben viszont ez feltétlenül így van, mert az értéknövekedés önmagában való elismerésének hiányozna a jogalapja. 

[51]	5. A felperes ezzel kapcsolatban kifogásolja az új szabályozási terv révén előállt, a beépítési lehetőség javulása folytán keletkezett tételes értéknövekedés beszámításának elmaradását is. A településrendezési logika, ami alapján a magánszakértői vélemények készültek, valóban azt követelné, hogy az alapállapothoz képest az átsorolás folytán adódó potenciális értéknövekedés legyen figyelembe véve, majd ehhez képest essen levonásként számításba a telkek egy részének igénybevétele okán számítható értékcsökkenés.

[52]	Az ingatlanforgalmi logika, amit a közigazgatási eljárásban alkalmazott és a perszakértő követett, az adóhatóság adatainak figyelembevételével a tényleges forgalmon alapuló összehasonlításra épül. Eszerint a HÉSZ hatályba lépése után a gazdasági, kereskedelmi és szolgáltató (GKSZ) övezetben, ahová az ingatlanokat sorolták, értéknövekedés automatikusan - további területalakítási és telekrendezési intézkedések hiányában - nem következett be, viszont mérhető volt az út szélesítésének és a szabályozott erdősávnak a telkek kb. negyedét (24%) érintő értékcsökkentő hatása. 

[53]	A Kúria a kártalanítási igényt a fentiek alapján jogosnak ismeri el. Ezt követően a mérték tekintetében a közigazgatási és a perszakértő megállapítása lényegesen nem tér el egymástól. A felperes igénye mindvégig az igény jogosulatlanságának kimondására irányult, azaz „a kártalanítási igény 0 forint". Emiatt annak a kérdésnek a vizsgálata, hogy a kétfajta szakértői logika a telekérték tételes megállapítása körében milyen különbségre vezetne - a jelen per tárgyán kívül eső kérdésnek minősül.

III.

[54]	A Kúria osztja az eljáró bíróságok álláspontját a szakértői vélemények figyelembevételének módját illetően. Mint a fentiekből látható, a településrendezési és az ingatlanforgalmi szempontú értékelés két különböző oldalú szakmai megközelítésen alapszik. Mindegyik megalapozott a maga szakterületének szabályai szerint. 

[55]	Miként az ítélet első részében részletesen szerepel, a felülvizsgálati eljárás során a Kúria új bizonyítást nem folytathat le. Az eljárt bíróságok bizonyítását pedig csak meghatározott szúk körben, kirívó okszerűtlenség alapján kérdőjelezheti meg. Ilyen körülmény jelen ügyben nem áll fenn. 

[56]	A felperes kifogása a bíróság által lefolytatott szakértői bizonyítás irányát illetően nem megalapozott. Kétségtelen, hogy az általa előtérbe állított településrendezési szakértői vélemények (felperesi magánszakértő 1 és 3) egy lehetséges és védhető értékelést tartalmaznak. Az ingatlanforgalmi szakértői megközelítésről (közigazgatási eljárásban eljárt szakértő és a perszakértő) azonban ugyanez hasonló alappal állítható. Nem áll meg tehát az az állítás, hogy nem megfelelő kompetenciával rendelkező szakvéleményekre alapulna az ítélet. 

[57]	A felperes érvelése és kérelme viszont nem irányult arra, hogy a településrendezési szakértői véleményen alapulóan az ingatlanforgalmi értékekben hogyan lenne tetten érhető az általa várt értéknövekedés. Ha az első és a másodfokú bíróság, illetve a Kúria ennek a kérdésnek a vizsgálatába bocsátkozott volna, akkor egyértelműen túlterjeszkedik a felperes kérelmén.

IV.

[58]	A jelen ügyben a fentiek szerint Kúria jogszabálysértést nem állapított meg.

[59]	Az ítélet indokolási részében rögzített tényállás a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján nem iratellenes és a bíróságoknak a bizonyítékok okszerű mérlegelése alapján levont jogkövetkeztetései is megfelelnek az irányadó jogszabályoknak. A másodfokú bíróság a felperes fellebbezésében hivatkozott érveket, bizonyítékokat a döntés meghozatala során figyelembe vette, az ítéletben a fellebbezésben érvényesített valamennyi jogkérdésre vizsgálata során mindenre kiterjedő indokolást adott, ezáltal nem sértette meg a Pp. 206. § (1) bekezdése szerinti bizonyítékok mérlegelése és a Pp. 213. § (1) bekezdésében rögzített ítélet teljességének elvét. A jogerős ítélet a Kúria szerint megfelel a Pp. 221. § (1) bekezdésében foglaltaknak.

[60]	Összességében tehát a Kúria álláspontja szerint az eljárt bíróságok a megállapított tényállásból helytálló jogi következtetést vontak le, amivel felülvizsgálati bíróságként egyetért. 

[61]	Mindezek alapján a Kúria a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta, mivel a másodfokú bíróság a hivatkozott jogszabályokat nem sértette meg.

A döntés elvi tartalma

[62]átozási kártalanítás megállapításának jogalapja az Étv. 30. §-a. Az ingatlan értékkülönbözetének meghatározása érdekében a bíróság a szabad bizonyítás keretében vesz igénybe ingatlanforgalmi, illetve településrendezési (építésügyi) profilú műszaki szakértőt.

Záró rész

[63]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése alapján tárgyalás tartásával bírálta el.

[64]	Az alperes pernyertességére tekintettel, valamint figyelemmel a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó 78. §-ára is, a felperest kötelezte az alperes és az alperesi beavatkozó perköltségeinek megfizetésére.

[65]	A felperesnek az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 5. § (1) bekezdés b) pontján alapuló személyes illetékmentességére tekintettel a tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket a 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 14. §-a alapján az állam viseli.

Budapest, 2018. május 22.

Dr. Balogh Zsolt s. k. a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás s. k. előadó bíró, Dr. Dobó Viola s. k. bíró