A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.387/2016/9.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró
	
A felperes: felperes neve 

A felperes képviselője: Dr. ... Ügyvédi Iroda
	
Az alperesek: I.rendű alperes neve I. rendű (I.rendű alperes címe)
	Őrség Nemzeti Park Igazgatósága II. rendű 

Az I. rendű alperes képviselője: Dr. ... jogtanácsos

A II. rendű alperes képviselője: Dr. ... Ügyvédi Iroda
	
A per tárgya: ingatlan-nyilvántartási ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 10.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2016. január 21-én kelt 10.K.27.224/2015/8/I. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 10.K.27.224/2015/8/I. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az I. rendű és II. rendű alperesnek 50.000.- 50.000.- (ötvenezer-ötvenezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 70.000.- (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A Magyar Állam nevében eljáró II. rendű alperes 2012. május 15-én nyújtott be kérelmet az I. rendű alpereshez ... tulajdonát képező, nagyrákosi ... és ... hrsz.-ú ingatlanok kisajátítása iránt, a kisajátításról szóló 2007. évi CXXIII. törvény (a továbbiakban: Kstv.) 2. § k) pontjában foglalt természetvédelem közérdekű célra. A kisajátítási eljárás során a tulajdonos bejelentette, hogy az ingatlanokra érvényes haszonbérleti szerződéssel rendelkezik 2028. december 31-ig. A kisajátítási eljárás során nyilatkozott a haszonbérlő (továbbiakban: felperes), aki kárigényt jelentett be elmaradt hasznának megtérítése iránt, mivel mezőgazdasági őstermelőként a perbeli ingatlanokon mezőgazdasági termelést folytatott, mellyel összefüggéseben költsége merült fel. 
[2]	Az I. rendű alperes az ügyben szakértőt rendelt ki. Az elkészült szakvélemény - hivatkozással a kisajátításról szóló 2007. évi CXXIII. törvény (továbbiakban: Kstv.) 20. §-ára - a kisajátítással kapcsolatos költségek között nevesítette a vadkár elhárító kerítések költségét, a felhasznált kemikáliák, növényvédő és tápanyag utánpótló szerek költségét, és az úgynevezett üzemátszervezés költségét is, így: a kiesett bérelhető területek pótlását, továbbá a megművelhető területek átstrukturálását, gazdaságossági és szakmai szempontok alapján. Mindezen jogcímeken mindösszesen 5.510.000.- forintban állapította meg a haszonbérlőt megillető kártalanítás összegét. 
[3]	I. rendű alperes 2013. november 22. napján kelt VAB-HAT/107-28/2013. számú határozatával a II. rendű alperes kérelmének hely adott. A területeket a Magyar Állam javára természetvédelem közérdekű cél megvalósítása érdekében kisajátította, megállapítva a kisajátítás fejében a tulajdonosnak járó kártalanítás összegét. A birtokba adás időpontjaként 2014. november 30-át jelölte meg. A felperes, mint haszonbérlő elmaradt haszon iránti igényét elutasította. Hivatkozott a Kstv. 18. §-ára, amely akkor teszi lehetővé az ott felsorolt személyi kör részére, a kisajátítás következtében okozott kár megtérítését, ha az őstermelő ingatlanát érinti a kisajátítás. Perbeli esetben azonban a felperes, mint haszonbérlő terjesztette elő az igényt. 
[4]	Az I. rendű alperes hivatkozott a Kúria Kfv.IV.37.383/2011/8. számú döntésében írtakra, mely szerint a Kstv. 20. §-a értelmében csak e tételes jogi rendelkezések szerinti értékcsökkenés, illetőleg költség állapítható meg kártalanításként és nincs jogi lehetőség a kisajátított ingatlanon folytatott jövedelem szerző tevékenység megszűnése miatti elmaradt haszon megtérítésére. A Kúria ezen döntésében rámutatott, még a tulajdonos sem érvényesíthet jövedelem szerző tevékenység megszűnése miatt elmaradt hasznot, csak és kizárólag a Kstv. 20. §-ában meghatározott úgynevezett zöldkár, illetve mezei leltár költségét igényelheti. Az I. rendű alperes szerint a kerítés az ingatlanok tartozéka, ezért ennek megtérítése a tulajdonost illeti meg. A haszonbérlő és a vadgazdálkodási egyesület esetleges ezzel kapcsolatos igényét a tulajdonossal szemben érvényesítheti a polgári jog szabályai szerint.
	A kereseti kérelem
[5]	A felperes végleges formában fenntartott keresetében kérte a határozat megváltoztatását, az üzemátszervezés jogcímén 1.600.000.- forint javára történő megállapítását a Kstv. 1. § -ára alapítottan. Kifejtette, nem lehetett az a jogalkotói cél, hogy attól függően kapjon valaki üzemátszervezés költségei fejében kártalanítást, hogy tulajdonosként vagy pedig nem tulajdonosként használ egy üzemet. Hivatkozott továbbá a Kstv. 9. § (1) bekezdésére, mely nem csupán a tulajdonos számára a tulajdonjog elvonásáért, hanem az ingatlanon fennálló jog jogosultja számára is a joga megszűnéséért előírja a kártalanítás fizetési kötelezettséget. 

	Az elsőfokú ítélet

[6]	Az elsőfokú bíróság ítéletével a keresetet elutasította. Utalt a Kstv. kártalanítással kapcsolatos 9.-20. §-aira, ezen belül külön is a Kstv. 9. § (1), (2), (3) bekezdésére, a 10. § (2) bekezdésére. A Kstv. 9. § (1), (2) bekezdésében foglaltakkal annak a Kstv. 8. §-ával történő összevetéséből arra a következtetésre jutott, hogy a Kstv. 9. § (1)-(2) bekezdésében az ingatlanon fennálló jog alatt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogokat lehet csak érteni. Kizárólag ezek figyelembevétele jöhet szóba a tulajdonjog ellenértékének megállapításánál, azaz ezek ellenértéke képezi a tulajdonjog ellenértékének részét. A szabályozásból következően a jogalkotó nem ugyanazokat a jogokat értette ingatlanon fennálló jogok alatt és ingatlanra vonatkozóan más személyt megillető jogok alatt. Az ingatlanra vonatkozóan más személyt megillető jogok közé tartoznak a használati jogok közül a bérleti jog, valamint a haszonbérleti jog, míg az ingatlanon fennálló jogok közé az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogok tartoznak. Fenti jogértelmezést támasztja alá a Kstv. 12. és 14. §-ának szóhasználata is.
[7]	A Kstv. 18. § szerint - amely egyébiránt birtokos szerkezetben használja az „ingatlan" szót, amikor az ott felsorolt személyek ingatlanáról rendelkezik - kártalanítás megfizetésére csak abban az esetben kerülhet sor, amennyiben a kisajátítás az ott nevesített személyek tulajdonában álló vállalkozás céljára használt ingatlant érinti. Mivel a kisajátítással érintett perbeli ingatlanok tulajdonosa nem tartozott a Kstv. 18. §-a szerinti alanyi körbe, ezért sem az ő esetében, sem pedig a felperes esetében nem volt jogszabályi lehetőség arra, hogy a bármelyikük részére a Kstv. 18. §-ában írt jogcímen kártalanítás nyerjen megállapítást.
[8]	A Kstv. 20. § a) pontja szerint a kisajátítással kapcsolatos költségként meg kell téríteni a mező- és erdőgazdasági művelés alatt álló ingatlan esetében a folyó gazdasági évben elvégzett mező- és erdőgazdasági munkák költségét és az egyéb ráfordítások költségét. A Kstv. 18. §-ához fent kifejtett jogi értelmezéssel összhangban a Kstv. 20. § a) pontjában írt jogcímeken attól függetlenül jár a kártalanítás, hogy a kisajátítással érintett ingatlannak ki a tulajdonosa, a tulajdonos milyen ismérvekkel bír. A Kstv. 18. §-ának megalkotása során a jogalkotó abból indult ki, hogy az ott említett vállalkozás céljára használt ingatlant, annak tulajdonosa átszervezett módon vagy másutt működtetni kívánja. A Kstv. irányadó megfogalmazása mellett az ehelyütt meghatározott alanyi körbe az ingatlant kizárólag kötelmi alapon használó személyek, így a felperes sem tartozik bele. A Kstv. 9. § (1), (2) bekezdésének összevetéséből a bíróság arra következtetett, hogy kártalanítás a tulajdonjog vagy annak önállósult ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett részjogosítványa, illetve részjogosítványai elvonásáért járhat csak, a kötelmi jogcímen alapuló használati jog azonban nem ilyen jog.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[9]	A jogerős ítélettel szemben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Elsődlegesen kérte az ítéletet megváltoztatását és a keresetnek történő helyt adást, másodlagosan az ítélet hatályon kívül helyezése mellett a bíróságot új eljárásra, új határozat hozatalára utasítását. Megsértett jogszabályként megjelölte a Kstv. 8. § (1)-(7) bekezdéseit, 9. § (1), (3) bekezdéseit, 10. § (1), (8) bekezdéseit, 18. §-át. Tévesnek tartotta azt az ítéleti értelmezést, mely szerint a Kstv. 9. § (1), (2) bekezdéséből következően az ingatlanon fennálló jog alatt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogokat lehet csak érteni, mert csak ezek esetében jöhet szóba figyelembe vételük a tulajdonjog ellenértékének megállapításánál. Másodsorban pedig ebből következően a Kstv. rendszerében ingatlanra vonatkozóan más személyt megillető jogok közé tartozik a használati jogok közül a bérleti jog, valamint a haszonbérleti jog, az ingatlanon fennálló jogok közé pedig az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jog.
[10]	Felperes szerint egyértelmű, hogy a Kstv. megfogalmazásából nem lehet azt a következtetést levonni, hogy a használati jogok ne lennének az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogok. Az igaz, hogy a használati jogok közül a haszonbérleti jog nem tartalma az ingatlan tulajdoni lapjának, azonban az ettől függetlenül egyértelműen az ingatlan-nyilvántartás része, hiszen a földhasználati nyilvántartást is a földhivatalok vezetik, eképpen azt elválasztani az ingatlan-nyilvántartástól nem lehet. A Kstv. 9. §-ában írt ingatlanon fennálló jog jogosultja körébe beletartozik a használati jog jogosultja, jelen esetben felperes, mint a terület haszonbérlője. A  haszonbérlet a tulajdonjog önállósult ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett részjogosítványa.
[11]	Fenntartotta a Kstv. 18. §-ával kapcsolatos okfejtését. Ezen rendelkezés egyértelműen fogalmaz abban a kérdésben, hogy az üzemátszervezési és egyéb károk megtérítése a használót is megilletik, azaz a Kstv. 18. §-a szerint nem csak a tulajdonos, hanem a használó is felléphet ilyen irányú igénnyel, hiszen csupán az „ingatlanát" szóhasználat szerepel a törvényben, nyelvtanilag tehát megengedő a jogszabály szövege, a tulajdonos és a használó ingatlana is e körbe tartozik. Nézete szerint ezt támasztja alá a Kstv. 17. § is, mely kimondja, hogy a földhasználati jogot ingyenesen megszerző használó részére, a használati jog megszűnéséért kártalanítás nem jár. Nyilvánvalóan következik ebből, hogy a nem ingyenes használat megszűnése esetén a használó részére kártalanítás jár. Amennyiben a bíróság érvelése kerülne elfogadásra, abban az esetben a Kstv. 18. §-a súlytalanná válna. Felperest tehát a Kstv. 18. § alapján mindenképpen megilleti az üzemátszervezés költsége, mégpedig az eljárásban beszerzett szakértői vélemény alapján. 
[12]	Az I.-II. rendű alperesek az elsőfokú ítélet hatályában fenntartását kérték. 
A Kúria döntése és jogi indokai
[13]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[14]	A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 275. § (1) és (2) bekezdés értelmében a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs. A Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során, a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A felülvizsgálat tárgya az elsőfokú jogerős ítélet.
[15]	A Kstv. 8. § (1), (2) bekezdése értelmében a kisajátítási határozat jogerőre emelkedésével - e törvény eltérő rendelkezése hiányában - az ingatlan tulajdonjogának tehermentes megszerzésére kerül sor. A kisajátítási határozatban rendelkezni kell az ingatlanra vonatkozóan más személyt megillető jogokról és az ingatlanra feljegyzett tényekről. 
[16]	A 9. § (1), (2) bekezdés szerint a kisajátított ingatlan tulajdonosát a tulajdonjoga elvonásáért az ingatlanon fennálló jog jogosultját pedig a joga megszűnéséért - a zálogjog és végrehajtási jog jogosultja kivételével - teljes, azonnali és feltétlen kártalanítás illeti meg. A megszűnt jogokért járó kártalanítást az ingatlan tulajdonjoga elvonásáért járó kártalanításnál figyelembe kell venni. A 10. § (2) bekezdéséből fakadóan az elmaradt haszon megtérítésére a 18. § keretei között kerülhet sor. 
[17]	A 18. § előírja, ha a kisajátítás jogi személyi, jogi személyiséggel nem rendelkező gazdálkodó szervezet, vagy a személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII. törvény 3. § 17. pontja szerinti egyéni vállalkozó, vagy mezőgazdasági őstermelő vállalkozás céljára használt ingatlanát érinti, meg kell téríteni a kisajátítás következtében szükséges üzemáthelyezés, üzemáttelepítés és költözködés költségét; a kisajátítás által okozott kárt (pl. termeléskiesés, a tevékenységnek a kisajátítási eljárás miatti szüneteléséből adódó bevételkiesés, többletköltségek), egyéb fizetési kötelezettségeket. 
[18]	A 20. §-ban foglaltakra figyelemmel a kisajátítással kapcsolatos költségként meg kell téríteni a) mezőgazdasági és erdőgazdasági művelés alatt álló ingatlan esetében a folyó gazdasági évben elvégzett mező- és erdőgazdasági munkák költségét és az egyéb ráfordítások költségét.
[19]	A Kúria a fentiekben rögzített tényállás és az idézett jogszabályok ismeretében arra a következtetésre jutott, hogy az elsőfokú bíróság a tényállásból a jogszabályok helyes értelmezésével jogszerű következtetést vont le. Részletesen és okszerűen levezette az ítélet indokolásában az ingatlanon fennálló jogok, illetve az ingatlanra vonatkozóan más személyt megillető jogok Kstv. rendszerében lévő különbözőségét, valamint a Kstv. 18. §-a „a vállalkozás céljára szolgáló ingatlanát" jogszabályi szófordulatának értelmét. Az elsőfokú bíróság jogi okfejtésével a Kúria egyetért, ezért annak ismétlése nélkül csupán azt emeli ki, hogy főszabály szerint a tulajdonjog elvonásáért és az ingatlanon fennálló jog megszűnéséért állapítható meg kártalanítás, ugyanakkor a megszűnt jogokért járó kártalanítást az ingatlan tulajdonjogának elvonásáért járó kártalanításnál  figyelembe kell venni, adott esetben a tulajdonosnak járó kártalanítást a haszonélvezeti jog ellenértékével csökkenteni kell. Ily módon tehát az ingatlanon fennálló jog alatt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogot kell érteni. A felperes maga sem vitatta, hogy a haszonbérleti jog nem tartalma az ingatlan tulajdoni lapjának, ennél fogva tehát a Kstv. kártalanításra vonatkozó fogalomrendszerében nem az ingatlanon fennálló jog, melyen nem változtat az, hogy a földhasználati nyilvántartásba joga bejegyzést nyert, és ezt a nyilvántartást is az ingatlanügyi hatóság vezeti.
[20]	Helyesen állapította meg - elsősorban nyelvtani, logikai jogértelmezéssel - az elsőfokú bíróság azt is, hogy a felperes nem felel meg a Kstv. 18. §-ban foglalt személyi körnek, és a kereset elutasításának ez volt az egyik fő oka. E jogszabályhely a kártalanítást a tulajdonhoz köti. Ehhez képest a döntést érdemben nem befolyásoló járulékos körülmény, hogy a felperes üzemátszervezéssel kapcsolatos költséget egyáltalán nem igazolt, noha valójában a keresete leszállítása folytán lényegében már csak ezen a jogcímen tartott igényt kártalanításra. Egyébiránt a felperes által hivatkozott szakértői vélemény nem azt állapította meg, hogy jogosultsága van a haszonbérlőnek üzemáthelyezés címén kártalanításra, hanem úgy fogalmazott, hogy az általa megbecsült költségek abban az esetben relevánsak, ha a haszonbérlőt a jogszabály alapján ezek megilletik.
[21]	A Kúria rögzíti, hogy döntése meghozatalánál figyelemmel volt az Alkotmánybíróság IV/01452/2013. ügyszámú döntésére, és ennek tartalmi vizsgálta  fényében is helytállónak találta az elsőfokú bíróság ítéletét. Az AB ezen döntésében korlátozási kártalanítási aspektusból vizsgálta a használók, birtokosok kártalanítási igényét, konkrétan pénzügyi lízing  körében a lízingbevevő vonatkozásában, és azt rögzítette, hogy a lízingbe vevő nem más, mint tulajdoni várományos, így e minőségében nincs elzárva a kártalanítási igény érvényesítésétől. Jelen ügyben a felperesi jogi helyzete más, és az irányadó jogszabályi kör értelmezése mellett, valamint a kereseti kérelemben megjelöltek ismeretében - szem előtt tartva a perben lefolytatott bizonyítás eredményét - kérelme jogszerűen nem volt teljesíthető. 
[22]	A fentiekből következően Kúria a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta, figyelemmel arra, hogy a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályi előírásokat az nem sértette meg.
A döntés elvi tartalma
[23]	Kisajátítási kártalanítás szempontjából az ingatlanon fennálló jog jogosultja alatt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogosultat kell érteni. Üzemátszervezés címén kártalanításra a haszonélvező nem jogosult.
Záró rész
[24]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alkalmazásával tárgyaláson kívül bírálta el.
[25]	Az I. rendű és II. rendű alperes felülvizsgálati eljárással felmerült költségét a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdés alapulvételével a felperes köteles megfizetni.
[26]	A le nem rótt felülvizsgálati eljárási illetéket a költségmentességről szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése szerint a felperes viseli.
[27]	Az ítélet elleni felülvizsgálat lehetőségét a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2017. február 22.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró, Dr. Sugár Tamás s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő