A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.276/2018/6.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás előadó bíró,               Dr.  Mudráné dr. Láng Erzsébet bíró

A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. ... ügyvéd 

Az alperes: ... (alperes címe)

Az alperes képviselője: Dr. ... Ügyvédi Iroda

A per tárgya: közterület-használati ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó felek: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 11.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. december 1-jén kelt 21.K.34.483/2016/10. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 21.K.34.483/2016/10. számú ítéletét hatályon kívül helyezi, az alperes P-9/3/2016. számú határozatát hatályon kívül helyezi és az alperest új eljárásra kötelezi.
Kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 80.000 /nyolcvanezer/ forint együttes elsőfokú és felülvizsgálati eljárási költséget.
A kereseti és felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak helye nincs.
I n d o k o l á s
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes az alperes által kiadott közterület-használati engedéllyel 2015. október 31-ig teraszként használta a Budapest, ... lévő kávéháza előtti 69 négyzetméteres területet. A felperes 2015. szeptember 19-én a terasz további használatára kérelmet terjesztett elő, amelyet az alperes a P-115/10/2015. számú határozatában bírált el, nem adta meg a tulajdonosi hozzájárulását a terasz elhelyezéséhez.
[2]	Budapest Főváros Belváros-Lipótváros V. kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatal Jegyzője a 2015. július 30-án kelt VIII/K-17195/2/2015. számú határozatában kötelezte a felperest 25.000.- forint közigazgatási bírság megfizetésére az által használt perbeli terasznak a közterület-használati megállapodástól eltérő működtetése miatt. A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a 2015. november 13-án kelt 9.K.33.083/2015/10. számú ítéletében az alperes határozatát - új eljárásra kötelezés nélkül - hatályon kívül helyezte, mert álláspontja szerint a felperes a közterület-használati megállapodásban foglaltakat teljes körűen betartotta.
[3]	A felperes 2016. január 17-én ismételten kérelmet nyújtott be a terasz, mint közterület használatát kérelmezve. Az alperes a 2016. március 16-án kelt P-9/3/2016. számú határozatában nem adta meg a tulajdonosi hozzájárulását a 69 négyzetméteres vendéglátóterasz elhelyezéséhez a jelenleg érvényben lévő, a közterületek használatára vonatkozó rendelet és a szakhatósági vélemények figyelembe vételével. A határozat tartalmazta, hogy a véleményező hatóságok (Építési és Műszaki Osztály, Főépítészi Iroda, Ipari- Kereskedelmi Osztály) az egyeztetésen nem emeltek kifogást a kérelem teljesítése ellen, azonban csak 1 évre javasolták a hozzájárulását azzal, hogy amennyiben a Kamermayer tér felújítása megkezdődik, úgy a használat kerüljön megszüntetésre. A kérelmet az V. kerületi Önkormányzat tulajdonában lévő közterületek használatáról és rendjéről szóló 15/2013. (IV.18.) önkormányzati rendelet (a továbbiakban: Rendelet) 3. § (1) bekezdése szerint az alperes egyedi mérlegelési jogkörében eljárva bírálta el. Figyelembe vette azt a tényt, hogy a Városház u. felújítási munkálatai megkezdődnek, ami porral, zajjal jár, így a terasz elhelyezése nem támogatható. A kérelmet az önkormányzat a közterület tulajdonosaként bírálta el. A döntés nem államigazgatási eljárás keretében történt, ezért az államigazgatási eljárás szabályai szerint nincs fellebbezési lehetőség.

	A kereseti kérelem

[4]	A felperes keresettel támadta az alperes határozatát kérve annak bírósági felülvizsgálatát. Jogszabálysértéseket a kereseti kérelmében, valamint az első tárgyalást követően előterjesztett 5. alszámú iratában jelölt meg.
[5]	A keresetlevélben előadta, hogy a határozat sérti az Alaptörvény XXIV. cikk (1), (2) bekezdéseit, XXVIII. cikk (7) bekezdését; a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 1:3. § (1), 1:5. § (1), (2) bekezdéseit; az Alkotmánybíróság 19/2010. (II.18.) AB határozatát, 41/2000. (XI.8.) AB határozatát, a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 71-73. §-ait, 100. § (1) bekezdés f) pontját, (2) bekezdését és 109. §  (1) bekezdés a) pontját, valamint a Rendeletnek a hozzájárulás megtagadásához kapcsolódó rendelkezéseit.
[6]	5. alszámú iratban a felperes megjelölte a Ket. 1. §-ának, 12. §-ának, 72. § (1) bekezdés e) pontjának és a Rendelet 6. § (5) bekezdésének sérelmét. 

	A hatásköri vita eldöntése 

[7]	A Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a 21.K.31.996/2016/3. számú végzésében megállapította hatáskörének hiányát és elrendelte a keresetlevél áttételét a Pesti Központi Kerületi Bírósághoz. Kifejtette, hogy a támadott alperesi határozat nem közigazgatási döntés, amelynek a közigazgatási perben történő felülvizsgálatát lehetne kérni. A felek jogvitája vagyonjogi polgári vita, ennek elbírálására a polgári bíróság rendelkezik hatáskörrel.
[8]	A felperes fellebbezését elbíráló Fővárosi Törvényszék a 3.Kpkf.670.430/2016/2. számú végzésében az elsőfokú bíróság végzését hatályon kívül helyezte. Rögzítette, hogy a közterületen terasz működtetése engedélyezésének kezdeményezése esetén az érintettek között közigazgatási jogviszony jön létre, az engedély tárgyában hozott döntés a Ket. 12. § (2) bekezdés a) pontja szerinti közigazgatási hatósági ügynek tekintendő, ekként a Pp. XX. fejezetében rögzített bírósági felülvizsgálatnak van helye. Az új eljárásban az elsőfokú bíróságnak a közigazgatási perekre irányadó szabályok szerint kell a keresetlevelet megvizsgálnia. Ennek során a kialakult és e tárgyban hozott bírósági határozatokból, valamint az alkotmánybírósági határozatokból megismert gyakorlat alapján kell eljárnia. Az eljárás során lehetősége van - annak indokoltsága esetén - a bíróságok szervezetéről és igazgatásáról szóló 2011. évi CXLI. törvény (a továbbiakban: Bszi.) IV. fejezetében szabályozott eljárás kezdeményezésére. 
Az elsőfokú ítélet
[9]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság jogerős ítéletében a keresetet elutasította. Az indokolásban felhívta a Rendelet 3. § (1), (2), 4. § (1), (3), 6. § (1), (5) bekezdéseit és a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 335/A. § (1) bekezdését, 339/A. §-át és 339/B. §-át.
[10]	Kifejtette, a felperes az ügy első érdemi tárgyalását követően előterjesztett 5. alszámú beadványában hivatkozott először az alperesi határozat kézbesítésének hiányára, mint jogszabálysértésre, amely azonban elkésett, így érdemben nem bírálható el. A bíróság a Rendelet kapcsán nem észlelt olyan aggályt, ami akár az Alaptörvénybe, akár jogszabályba ütközés okán a Kúria Önkormányzati Tanácsához fordulás szükségességét vetette volna fel. Ilyen tartalmú indítványt egyik fél sem terjesztett elő.
[11]	Az alperes határozata a bírósági felülvizsgálat igénybevételére való kioktatást jogellenesen nem tartalmazta, azonban mivel a kereset érdemben került tárgyalásra, ezért ez nem minősül az ügy érdemére kiható jogszabálysértésnek. A határozat rögzíti, hogy a Városház utcai felújítási munkálatok során keletkezett por-, illetőleg zajhatás miatt tagadta meg az alperes az engedély kiadását, erre tekintettel a konkrét indok hiányára vonatkozó felperesi kifogás alaptalan.
[12]	A bíróság megítélése szerint a Rendelet 6. § (5) bekezdése azokat az eseteket sorolja fel, amikor a polgármesternek nincs mérlegelési lehetősége és a közterület használati hozzájárulást meg kell tagadnia. Minden más esetben a polgármester mérlegelési jogkörben hoz döntést a Rendelet 4. § (1) bekezdésére alapítottan.
[13]	Az alperes kikérte a Rendelet 4. § (3) bekezdésében megjelölt hatóságok előzetes véleményét, amelyek szakhatósági állásfoglalásnak minősülnek, ezeket figyelembe kellett vennie a hatóságnak. Mindezek miatt nem volt eredményes a felperes azon hivatkozása, hogy a hivatkozott por-, illetőleg zajhatás a társaságot nem zavarja, a vendégek majd eldöntik, hogy beülnek-e ilyen körülmények mellett a vendéglátóipari egységbe.
[14]	A felperes állította, hogy az építési munkálatok nem kezdődtek meg, azonban ennek az ügyben nincs jelentősége, erre vonatkozóan bizonyítást nem kellett lefolytatni. Az alperesi határozat meghozatalakor fennálló tényeket szükséges figyelembe venni, amelyek szerint az előterjesztésből láthatóan a felújítási munkálatok megindultak, tehát a szakhatósági állásfoglalásokra figyelemmel a közterület-használatot egyébként is meg kellett volna szüntetni.
[15]	A bíróság hangsúlyozta, hogy alaptalanok az általános jogelvi hivatkozások is, ezek konkrét indokok nélkül nem vezethettek az ügy érdemére kiható jogszabálysértés megállapítására.
[16]	A bíróság szerint az alperes a tényállást kellő mértékben feltárta, az eljárási szabályokat betartotta, a mérlegelés szempontjai a támadott határozatból megállapíthatóak voltak, azok okszerűek. Az ügyben jogkérdésben kellett dönteni, így a bíróság bizonyítási terhet nem osztott ki és külön bizonyítási eljárást nem folytatott le. A felperes helyszíni szemle vagy helyszíni tárgyalás tartására irányuló bizonyítási indítványát a bíróság - mint szükségtelent - mellőzte.

	A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[17]	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet elsődlegesen annak az alperesi határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezése, másodlagosan az ítélet hatályon kívül helyezése mellett az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítása iránt.
[18]	Érvelése szerint az ítélet a Rendelet az Alaptörvény, a Ptk. és a Ket. rendelkezéseibe ütközik, valamint sérti az Alkotmánybíróság keresetlevélben hivatkozott határozatait és a Kúria egy döntését, ezért a jogorvoslati lehetőséget kizáró alperesi döntés meghozatala eleve jogszabálysértő. A bíróság akkor járt volna el helyesen, ha a sérelmezett határozat meghozatala során mellőzi a Rendeletet és a magasabb szintű jogszabályokat alkalmazza. Az alperes megsértette a Ket. 1. § (1)-(3), 2. § (1), 4. § (1) bekezdéseit és 5. §-át. Az alperes és a bíróság döntése a Ket. 12-13. §-aiba ütközik, mert azok érvényesülését az alperes nem biztosította. Szintén sérült a Ket. 33. §-a, a hatóság az ügyintézési határidőket elmulasztotta.
[19]	A felperes szerint az alperes nem tartotta be a kötelező érvényű szakhatósági állásfoglalásokat, döntése a Ket. 44. § (1a) bekezdésébe ütközik, akár csak a jogerős ítélet. Az első- és másodfokú hatóság a tényállást nem tisztázta, nem alkalmazta a Ket. 50. §-ában foglalt rendelkezéseket, valós mérlegelést nem végzett. Ennek jogi következményeit a bíróság jogszabályellenesen nem vonta le. Az alperes tulajdonosi döntése a Ket. 72. §-ába ütközően a közigazgatási határozatokra vonatkozó előírásoknak nem felel meg, amely tényt a bíróság nem észlelt.
[20]	A felperes nézete szerint az alperes a Ket. 95., 96., 98., 108. §-aiba ütközően határozatában kizárta a felperes jogorvoslati jogát, ezzel több irányú alapjogsértést követett el. A határozatot az alperes jogsértően nem küldte meg a felperesnek, arról a társaság közérdekű adatigénylés teljesítéseként szerzett tudomást.
[21]	A Rendelet alkalmazhatósága esetén sérült annak 6. §-a, mert ez a jogszabályhely taxatíve rögzíti a közterület-használati kérelem elutasításának okait, ezek pedig jelen esetben nem álltak fenn.
[22]	A támadott határozat önkényes döntés, amit bizonyít, hogy a teraszon ülő vendégek számának esetleges megfogyatkozása a Városház utcában zajló építkezés zaj és porhatása miatt nem közérdek, hanem a felperes magánérdeke körében értékelendő. Az alperes jogsértő eljárását igazolja, hogy a felperes a terasz használatára 2017. évben a Kamermayer tér felújítása során az engedélyt megkapta. Jogszabálysértő, hogy az elsőfokú bíróság a Pp. 3. és 141. § rendelkezéseit megkerülve bizonyítás felvétele, bizonyítási teher kiosztása nélkül utasította el a felperes keresetét, az abban foglaltakat jogkérdésként kezelve.
[23]	Az elsőfokú bíróság a Fővárosi Törvényszék végzésében foglaltak ellenére a súlyosan jogsértő Rendelettel szemben nem élt a Kúria Önkormányzati Tanácsának megkeresésével.
[24]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében az ítélet hatályában fenntartását indítványozta.

A Kúria döntése és jogi indokai

[25]	A felülvizsgálati kérelem részben alapos.
[26]	A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdésére figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[27]	A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból részben helyes, részben nem helytálló jogi következtetésekre jutott.
[28]	A Pp. 335/A. § (1) bekezdése értelmében a felperes a keresetét legkésőbb az első tárgyaláson változtathatja meg. A keresetet azonban a közigazgatási határozatnak a keresetlevéllel nem támadott önálló - a határozat egyéb rendelkezéseitől egyértelműen elkülöníthető - rendelkezésére csak perindításra nyitva álló határidőn belül lehet kiterjeszteni.
[29]	A Kúria elsődlegesen hangsúlyozza, hogy a közigazgatási per kereteit a kereseti kérelem jelöli ki, ezért meghatározó jelentőséggel bír annak tartalma, ehhez kapcsolódóan a keresetváltoztatás (keresetkiterjesztés) jogszerűsége vagy tiltott volta. A közigazgatási bíróságnak ítéletében pontosan meg kell határoznia a határidőben előterjesztett kereset (keresetek) tartalmát és azon tiltott keresetkiterjesztéssel érintett kört, amelyben érdemi döntés nem hozható.
[30]	A felülvizsgálati bíróság nézete szerint az előző pontban kifejtetteknek az elsőfokú ítélet eleget tesz. A közigazgatási és munkaügyi bíróság ítélete 2. oldal harmadik bekezdésében pontosan rögzítette a keresetlevélben megjelölt, általa érdemben elbírált jogszabálysértéseket. Ugyanakkor az ítélet 4. oldal harmadik bekezdésében megállapította, hogy az ügy első érdemi tárgyalását követően előterjesztett 5. alszámú felperesi beadványban megjelölt jogszabálysértések tiltott keresetkiterjesztésnek minősülnek, így azok érdemben nem vizsgálhatók.
[31]	A Kúria rámutat, a felperes felülvizsgálati kérelmében csak olyan jogszabálysértésekre hivatkozhat, amelyeket az elsőfokú közigazgatási peres eljárás során kereseti kérelemként határidőben megjelölt, így a Kúria nem bírálhatja el azon felülvizsgálati kérelemben szereplő jogszabálysértéseket, amelyek a fenti kört meghaladják (Ket. alapelvi rendelkezései, Ket. 33. §-a, 44. § (1a) bekezdései).
[32]	A Fővárosi Törvényszék a korábban hivatkozott 3.Kpkf.670.430/2016/2. számú végzésében az elsőfokú bíróságnak a hatásköre hiányát és a keresetlevél polgári bírósághoz való áttételét tartalmazó végzését hatályon kívül helyezte azzal, hogy a bíróságnak a közigazgatási perekre irányadó szabályok szerint kell a keresetlevelet megvizsgálnia. A végzés szerint az Alkotmánybíróság és a Kúria döntései nyomán nem kétséges, hogy közterületen terasz működtetése engedélyezésének kezdeményezése esetén az érintettek között közigazgatási jogviszony keletkezik, így az engedély tárgyában hozott döntés a Ket. 12. § (2) bekezdés a) pontja szerint közigazgatási hatósági ügynek tekintendő, ekként a Pp. XX. fejezete szerinti bírósági felülvizsgálatnak van helye.
[33]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság a Fővárosi Törvényszék végzésének megfelelően az alperes határozatát közigazgatási határozatként értékelte és a felperes keresetét közigazgatási perben elbírálva hozta meg döntését.
[34]	Az alperes megsértette a Ket. 12. § (2) bekezdését és 109. § (1) bekezdését, amikor határozatát tulajdonosi döntésként hozta meg és ellene nem biztosított bírósági felülvizsgálati lehetőséget. 
Ugyanakkor helyesen állapította meg az elsőfokú bíróság, hogy a bírósági felülvizsgálat lehetősége feltüntetésének hiánya nem eredményez a felperesre nézve hátrányos helyzetet, mivel keresete megfelelő eljárási rendben elbírálásra került, így az az ügy érdemére nem hat ki, erre alapozottan nincs helye a határozat hatályon kívül helyezésének.
[35]	A Rendeletet a Budapest Főváros Belváros-Lipótváros V. kerületi Önkormányzat Képviselő-testülete az Alap törvény 32. § (1) bekezdésében, valamint a közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény 36. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján, a Magyarország helyi önkormányzatairól szóló 2011. évi LXXXIX. törvény 23. § (5) bekezdésében kapott feladatkörében eljárva alkotta az önkormányzat által kezelt közutak tekintetében történő alkalmazhatósága érdekében, a kerület tulajdonában álló közterületek használatáról.
[36]	A Rendelet 3. § (1) bekezdése alapján közterület rendeltetéstől eltérő használatához (a továbbiakban: közterület-használat) a tulajdonos hozzájárulása, és a hozzájárulást is tartalmazó polgári jogi szerződés kötése (a továbbiakban együtt: közterület-használati hozzájárulás) szükséges.
[37]	A felek által nem vitatottan a terasz üzemeltetésére a Rendelet vonatkozik, ahhoz a felperesnek közterület-használati hozzájárulást kellett beszerezni.
[38]	A Rendelet 4. § (1) bekezdése értelmében közterület-használati ügyekben a Polgármester dönt. A 4. § (3) bekezdése határozza meg azon szerveket, amelyek előzetes véleményét ki kell kérni a közterület-használati kérelmek elbírálásához.
A Rendelet 6. § (5) bekezdése sorolja fel azokat az eseteket, amikor nem adható közterület-használati hozzájárulás.
[39]	A Kúria egyetért a közigazgatási és munkaügyi bíróság ítélete 3. oldal utolsó bekezdésében írt érvelésével, amely szerint a Rendelet 6. § (5) bekezdése csak a kizárt eseteket sorolja fel, tehát amikor a Polgármesternek nincs mérlegelési lehetősége, a közterület-használati hozzájárulást meg kell tagadnia. Minden más esetben a Polgármester mérlegelési jogkörben hoz döntést a 4. § (1) bekezdésének megfelelően. A fentiekkel ellentétes felperesi okfejtés nem foghat helyt.
[40]	A Ket. 44. § (1) bekezdése szerint törvény vagy kormányrendelet az ügyben érdemi döntésre jogosult hatóság számára előírhatja, hogy az ott meghatározott szakkérdésben más hatóság (a továbbiakban: szakhatóság) kötelező állásfoglalását kell beszereznie. A szakhatóság olyan szakkérdésben ad ki állásfoglalást, amelynek megítélése hatósági ügyként a hatáskörébe tartozik, ennek hiányában törvény vagy kormányrendelet annak vizsgálatát szakhatósági ügyként a hatáskörébe utalja.
[41]	A Kúria rámutat, a Ket. 44. § (1) bekezdésének megfelelően csak törvény vagy kormányrendelet írhatja elő a hatóság számára, hogy az ott meghatározott szakkérdésben szakhatóság kötelező állásfoglalását szerezze be, vagyis önkormányzati rendelet ilyen joghatás elérésére nem alkalmas.
[42]	A Rendelet 4. § (3) bekezdésében foglalt szervek - a bírósági ítéletben foglaltakkal szemben - nem minősülnek szakhatóságnak, véleményüket ugyan ki kell kérni közterület-használati ügyekben, de a felperes a véleményekben foglaltaktól eltérhet.
[43]	A Pp. 339/B. §-a értelmében mérlegelési jogkörben hozott közigazgatási határozat akkor tekintendő jogszerűnek, ha a közigazgatási szerv a tényállást kellő mértékben feltárta, az eljárási szabályokat betartotta, a mérlegelés szabályai megállapíthatóak és a határozat indokolásából a bizonyítékok mérlegelésének okszerűsége kitűnik.
[44]	A felülvizsgálati bíróság kiemeli, hogy egyfelől az alperes a támadott határozatát nem közigazgatási döntésnek, hanem tulajdonosi jogkörben hozott döntésnek tekintette, ebből következően a határozat meghozatalakor nem vette figyelembe a Ket. irányadó szabályait. Másfelől a Rendelet 4. § (1) bekezdése szerinti jogkör gyakorlásakor az alperesnek mérlegelést kell végeznie, amelynek során szükséges betartania a Pp. 339/B. §-ában írtakat.
[45]	A Kúria nem ért egyet az elsőfokú bíróság ítéletében foglaltakkal a Pp. 339/B. §-a érvényesülése vonatkozásában. Az ítéletben írtakkal szemben az alperes a tényállást nem kellő mértékben tárta fel, a Ket.-ben meghatározott irányadó eljárási szabályokat - eltérő jogi álláspontjára tekintettel - nem tartotta be, a mérlegelési szempontok nem kellő részletezettséggel szerepelnek a döntésben, így nem lehet vizsgálni azt, hogy a bizonyítékok mérlegelése okszerűen történt-e.
[46]	Az alperesi határozat a fentiekből következően sérti a Ket. 339/B. §-át és ezen jogszabályhelyen keresztül a Ket. 50. § (1) bekezdését és 72. § (1) bekezdését. Ezek a jogszabálysértések az ügy érdemére kihatnak.
[47]	Az elsőfokú ítélet sérti a Pp. 339. § (1) bekezdését, mert a bíróságnak az ügy érdemére kiható eljárási jogszabálysértések miatt az alperesi határozatot hatályon kívül kellett volna helyeznie és az alperest új eljárásra köteleznie.
[48]	A Kúria a Pp. 275. § (4) bekezdését alkalmazva az ítéletet hatályon kívül helyezte, az alperes határozatát hatályon kívül helyezte és az alperest új eljárásra kötelezte.
[49]	Az új eljárás során az alperesnek a Ket. 50. § (1) bekezdését, 72. § (1) bekezdését és 339/B. §-át betartva szükséges eljárnia az ítéletben foglalt jogi érvelést betartva. Az alperes szükség esetén vegye figyelembe az időmúlás folytán felmerülő tényállásváltozást. 

	A döntés elvi tartalma 

[50]	A kereskedelmi jellegű közterület-használat közigazgatási jogviszonyt keletkeztet, a közterület-használat engedélyezése tárgyában folyó eljárás közigazgatási ügy, az ezen eljárásban született határozattal szemben közigazgatási peres út vehető igénybe. 
Záró rész
[51]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése alapján tárgyaláson bírálta el.
[52]	A pervesztes alperes köteles a felperes részére a Pp. 78. § (1) bekezdése szerint együttes elsőfokú és felülvizsgálati eljárási költség megfizetésére.
[53]	A feljegyzett kereseti és felülvizsgálati eljárási illetéket az alperes személyes illetékmentessége folytán az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 5. § (1) bekezdés b) pontjára és a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-ára figyelemmel az állam viseli.
[54]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. június 5.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Sugár Tamás s.k. előadó bíró, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:
tisztviselő