A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 			Kfv.III.37.273/2017/5.

A tanács tagjai: 		. Kovács András a tanács elnöke
		. Dobó Viola előadó bíró
		. Fekete Ildikó bíró
	
A felperes: 			(...)
A felperes képviselője: . Makó András ügyvéd

Az alperes: 		-Abaúj-Zemplén Megyei Kormányhivatal
		Járási Hivatala
			
Az alperes képviselője: . (...)jogtanácsos

Alperesi beavatkozó: 	
Képviselője: 			Bratu Ügyvédi Iroda

A per tárgya: 	földforgalmi ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Miskolci Törvényszék 1.Kf.27.015/2016/5.
Az elsőfokú bíróság határozatának száma: Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.K.27.422/2016/8.
Rendelkező rész
A Kúria a Miskolci Törvényszék 1.Kf.27.015/2016/5. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a Kúria a felperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg az alperesnek 10.000 (tízezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak helye nincs.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	O. K. K., valamint K. L. mint haszonbérbeadók, és felperes mint haszonbérlő 2016. február 11. napján formanyomtatvány felhasználásával 20 évre szóló haszonbérleti szerződést kötöttek a (...) hrsz-ú, 1,4071 ha területű, szántó művelési ágú ingatlanra. A felperes a szerződés 6. pontjában nyilatkozott előhaszonbérleti jogáról, de azt nem jelölte meg, hogy a jogosultság a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény (a továbbiakban: Fftv.) 46. § (1) bekezdés melyik alpontja alapján illeti meg, az erre vonatkozó kipontozott részt a felperes egy vízszintes vonallal kihúzta.
[2]	A haszonbérleti szerződést a föld fekvése szerint illetékes települési önkormányzat jegyzője 2016. január 25-én hirdetményi úton közölte az Fftv.-n alapuló előhaszonbérletre jogosultakkal. A kifüggesztés időtartama alatt Alperesi beavatkozó 1 nyújtott be elfogadó nyilatkozatot.
[3]	Az alperes a földhasználati szerződés hatósági jóváhagyása iránti eljárásban 2016. április 5-én kelt 570603/2016. számú határozatában a haszonbérleti szerződést a felperes helyébe lépő Alperesi beavatkozó 1 előhaszonbérleti jogosulttal hagyta jóvá. A határozat indokolásában rögzítette az alperes, hogy a szerződés 6. pontja alapján a felperesnek nem áll fenn előhaszonbérleti joga. Az elfogadó nyilatkozatot benyújtó előhaszonbérletre jogosult ellenben úgy nyilatkozott, hogy az Fftv. 46. § (1) bekezdés d) pontja alapján, illetve 46. § (4) bekezdés a) és b) pontja alapján kíván élni előhaszonbérleti jogával. Az Fftv. 51. § (3) bekezdése alapján az előhaszonbérletre jogosultakat az Fftv. 46. §-ában foglalt sorrend alapján rangsorolta, és Fftv. 52. § (1) bekezdése alapján a jegyzék szerinti előhaszonbérletre jogosult esetében nem volt törvényes akadálya a haszonbérleti szerződés jóváhagyásának.
             A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[4]	A felperes a határozat bírósági felülvizsgálatát kezdeményezte arra hivatkozással, hogy az alperes megsértette a a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 4. § (1) bekezdése szerinti tisztességes ügyintézéshez való jogát, amikor figyelmen kívül hagyta, hogy helyben lakó földműves, ezért az Fftv. 46. § (1) bekezdés c) pontja alapján a rangsorban megelőzi az elfogadó nyilatkozatot tévő előhaszonbérletre jogosult V.A.. E tények a lakcímnyilvántartásból ellenőrizhetőek, melyet az alperes elmulasztott.
[5]	Az alperes érdemi ellenkérelmében azzal érvelt, hogy a felperes a haszonbérleti szerződésben nem hivatkozott arra, hogy helyben lakó földműves, ezért ezen körülményt a hatóság eljárása során nem vette figyelembe.
Az elsőfokú ítélet
[6]	A Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.K.27.422/2016/8. számú ítéletében a felperes keresetét elutasította. Az ítéletben kifejtett indokolás szerint az alperes határozata nem volt jogszabálysértő, amikor felperessel szemben az előhaszonbérlet jogosulttal hagyta jóvá a haszonbérleti szerződést, mivel a felperes szerződésben rögzített nyilatkozata szerint előhaszonbérleti joga nincs. A felperesnek a szerződésben rögzített lakóhelyére vonatkozó adata nem pótolja a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (a továbbiakban: Fétv.) 48. § (2) bekezdése által megkövetelt kötelező nyilatkozatot az előhaszonbérleti jogra vonatkozóan. Az előhaszonbérleti jogosultságra történő utólagos hivatkozás alkalmas lenne a többi jogosult megtévesztésére, és visszaélésszerű joggyakorlás megállapítására adhatna alapot. Amennyiben a szerződés nem rögzíti az előhaszonbérleti jogosultság sorrendjét és ranghelyét, azt az alperesi hatóság hivatalból, hatósági nyilvántartás alapján nem állapíthatja meg.
[7]	Az elsőfokú bíróság továbbá megállapította, hogy a hatósági eljárást nem befolyásolta az egyik haszonbérbeadó időközbeni elhalálozása, mert a szerződése jóváhagyása a szerződés megkötésének időpontjára visszamenőleg válik hatályossá. Nem értékelte a bíróság a haszonbérbeadó perben csatolt szándéknyilatkozatát azzal az indokkal, hogy a hirdetményi úton közölt haszonbérleti szerződést visszavonni nem lehet.

A másodfokú bíróság ítélete

[8]	Az elsőfokú ítélet ellen a felperes élt fellebbezéssel, kérte az elsőfokú bíróság ítéletének hatályon kívül helyezését és keresetének való helyt adást. Álláspontja szerint az alperes határozata jogszabálysértő, mert a hatóságnak saját nyilvántartásából meg kellett volna állapítania, hogy a perrel érintett ingatlan vonatkozásában helyben lakó földművesként előhaszonbérleti jogosult. Álláspontja szerint már a kifüggesztésnél mulasztás történt, amikor a szerződés valóságtartalmát a hatóság nem ellenőrizte, és nem hívta fel a bérbeadók figyelmét a hiányos jognyilatkozat következményeire. Az alperes fellebbezési ellenkérelmében az elsőfokú bíróság ítéletének helybenhagyását indítványozta. Hangsúlyozta, hogy a szerződésben megadott személyes adatok személyazonosítás céljára szolgálnak, és nem pótolhatnak a Fétv. 48. § (2) bekezdése szerinti külön jognyilatkozatot.

A Miskolci Törvényszék az 1.Kf.27.015/2016/5. számú ítéletével az első fokú bíróság ítéletét       helyben hagyta. A törvényszék osztotta az elsőfokú bíróságnak a megállapított tényállásból levont jogi következtetéseit. Az indokolást a Fétv. 48. § (2) bekezdésére hivatkozással annyiban egészítette ki, hogy az alperesnek nem volt vizsgálódási kötelezettsége, mert a felperes a szerződésben az előhaszonbérleti jogra vonatkozó adatot nem szolgáltatott. Ha ilyen közlés történt volna, akkor a Ket. 36. § (2) bekezdése alapján külön igazolást nem kell kérni a nyilvántartásból ellenőrizhető adatra.
[9]	Rámutatott arra, hogy a bejelentett lakóhely a Földforgalmi tv. 5. § 9. pontjában foglaltak           alapján nem azonos a helyben lakással, mert annak további feltétele az életvitelszerű lakóhelyként történő három évi használat, ez pedig nem azonos a puszta bejelentéssel.
     	A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[10]	Az ügyben felülvizsgálati kérelmet a felperes terjesztett elő. Elsődlegesen kérte a ítéletek hatályon kívül helyezését és keresetének történő helyt adást, másodlagosan az elsőfokú bíróság új eljárás lefolytatására utasítását. A felperes az eljárás szabályainak lényeges megsértésére, illetve az ügy érdemi elbírálásának alapjául szolgáló jogszabály téves alkalmazására hivatkozott. Sérelmezte, hogy a törvényszék több tényt is figyelmen kívül hagyott, így - többek között - azt sem vette figyelembe, hogy a mintaokirat kitöltése jogot nem keletkeztet és nem alapozza meg a rangsorban hátrább álló személye előbbre helyezését.
[11]	Érvelése szerint elmulasztotta értékelni a törvényszék, hogy személyi adatai alapján több forrásból (saját nyilvántartásból, személyi igazolványból, illetve lakcímkártyából, valamint a kitöltött nyomtatványban rögzített adatokból) ellenőrizhető lett volna, hogy három éve helyben lakó és megelőzi a rangsorban hátrébb álló, a 20 km-es körzeten belül élő, vagy üzemközponttal rendelkező beavatkozót. Ehelyett indokolatlanul tulajdonított ügydöntő jelentőséget az előhaszonbérleti jogra vonatkozó nyilatkozatban szereplő kihúzásnak, melynek feltételezhető oka az előírások ismeretének hiánya volt. A hatóság és az eljárt bíróságok egyaránt elmulasztották vizsgálni a nyilatkozat életszerűségét, azaz, hogy jogosultsággal rendelkező gazdálkodóként miért tenne ellentétes nyilatkozatot, ezzel megfosztva magát húsz évre az adott területen történő gazdálkodástól.
[12]	A felperes álláspontja szerint az ítélet amiatt is jogszabálysértő, hogy a szerződés kitöltésekor értelmezési hiba történt, melyre a hivatal elmulasztotta felhívni a figyelmét, megfosztva ezzel a kijavítás lehetőségétől.
[13]	A felperes az Fftv. 32. § (3) bekezdésére hivatkozással nem tartotta elfogadhatónak a törvényszék azon indokolását, mely szerint a hivatal „nem kutathat más nyilvántartásában", mivel a lakcímkártyán is szerepel, hogy mikor jelentkezett be az adott lakcímre, azaz mióta helybéli lakos. A szerződésben a lakcímét megadta, ezért annak igazolására a a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.)  36. § (2) bekezdése alapján sem volt kötelezhető.
[14]	A jogerős ítélet nem mérlegeli a hivatal mulasztásának következményeit sem, mivel a haszonbérleti szerződés valóságtartalmának ellenőrzése nélküli kifüggesztése visszaélésre ad lehetőséget, az elfogadó nyilatkozatot benyújtó személy akár jogosultság nélkül is feltüntetheti az előhaszonbérleti jogát. Így történt meg, hogy a beavatkozó rosszhiszeműen úgy kíván előhaszonbérleti jogával élni, hogy tudatában volt annak, hogy nincs tartalmilag jogszerű lehetősége a szerződés szerinti haszonbérlő elővásárlási jogának megelőzésére. A jogerős ítélet e tény felett elsiklott, ezzel a tudatosan rosszhiszemű személyt helyezett előnybe, olyan idős beteg emberekkel szemben, akik pontosan nem tudták értelmezni a kitöltendő formanyomtatvány logikáját.
[15]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelme a törvényszék ítéletének hatályában tartására irányult.
[16]	 A beavatkozó ellenkérelmet a felülvizsgálati eljárásban nem terjesztett elő,
A Kúria döntése és jogi indokai
[17]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott az alábbiak szerint.
[18]	Elöljáróban rögzíti a Kúria, hogy jelen ügyben jogerős ítéletet a Miskolci Törvényszék hozott, ezért a Kúria a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 275. § alapján annak törvényességi felülvizsgálatát végezte el, annak ellenére, hogy a felperes a felülvizsgálati kérelmet tévesen az elsőfokú bíróság ítéletével szemben terjesztette elő. A felülvizsgálati kérelem tartalma alapján azonban kétséget kizáróan megállapítható volt, hogy a felperes az első- és másodfokú bíróság ítéletét egyaránt sérelmesnek és jogszabálysértőnek találta, pontosan megjelölve azokat a tényeket és jogszabályhelyeket, amelyeket álláspontja szerint a törvényszék a döntés meghozatalakor figyelmen kívül hagyott.
[19]	A Kúria megállapítása szerint az első- és másodfokú bíróságok az ügyben irányadó tényállást kellő alapossággal feltárták, és a vonatkozó jogszabályi rendelkezések helyes értelmezése és alkalmazása útján levont jogi következtetéseik is helytállóak, azokkal a Kúria egyetért.
[20]	A Kúria a felülvizsgálati kérelemben írtakra az alábbiakat fejti ki.
[21]	A felülvizsgálati kérelem alapján a Kúriának először abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy az alperes a haszonbérleti szerződés jóváhagyása iránti eljárásban helyesen állapította-e meg a haszonbérletre jogosultak sorrendjét a haszonbérleti szerződésben és az elfogadó nyilatkozatban rögzített erre vonatkozó kifejezett nyilatkozatok értékelése alapján. Másodszor az alperesnek van-e kötelezettsége a nyilatkozatok valóságtartalmának hivatalból történő vizsgálatára az Fftv. 46. § (1) bekezdésében meghatározott sorrend felállítása során. Harmadszor a hiányos vagy pontatlan nyilatkozatok helyesbítésére vagy utólagos kiegészítésére van-e jogszerű lehetőség a Ket. tényállás megállapításra és bizonyításra vonatkozó rendelkezései alkalmazása körében.
[22]	 A haszonbérleti szerződés kötelező tartalmát az Fftv. 49. § (1) bekezdése és a Fétv. 48. § (1), (2) bekezdései határozzák meg. A haszonbérlőnek a Fétv. 48. § (2) bekezdése alapján törvényi kötelezettsége az előhaszonbérleti jogosultság fennállásáról való nyilatkozat megtétele, melynek ki kell terjednie annak pontos megjelölésére is, hogy a jogosultság mely törvényen és az ott meghatározott sorrend mely ranghelyén áll fenn. A felperes a nyilatkozattételi kötelezettségének a haszonbérleti szerződésben eleget tett. A szerződés 6. pontjában rögzített nyilatkozatot a törvényszék helytállóan értelmezte akként, hogy annak adattartalma a jogosultság ranghelyére vonatkozóan hiányos. Az alperes a jóváhagyási eljárásban így nem volt abban a helyzetben, hogy a felperest a szerződéses jognyilatkozata alapján rangsorolni tudja. A ranghely hivatalból történő megállapítására sem az Fftv., sem a Fétv. nem ad törvényes lehetőséget. A mezőgazdasági igazgatási szerv az Fftv. 51. § (1) és (2) bekezdésében meghatározott előzetes vizsgálat alatt hiánypótlást a Fétv. 81. § (1) bekezdése alapján csak a (2) bekezdésében foglalt esetekben bocsáthat ki. A  közeli hozzátartozói viszony fennállása mint érvényességi feltétel kapcsán van lehetőség a Fétv. 32. § (1) bekezdésében meghatározott nyilatkozat utólagos pótlására hiánypótlási felhívás alapján. Egyéb esetben a Fétv. 81. § (3) bekezdése alapján „hiánypótlási felhívásnak nincs helye".
[23]	A hatóságnak a jegyzék felállítása során nincs jogosultsága a nyilatkozatok tartalmi felülbírálatára a szerződésben rögzített egyéb adatok vagy jogszabállyal rendszeresített nyilvántartásban szereplő adatok felhasználásával, ahogyan a hatóság hivatalos tudomása sem írhatja felül a kógens jogszabályi rendelkezéseket. A Kúria osztja a törvényszék azon álláspontját, hogy az alperes nem sértette meg a Ket. 36. § (2) bekezdését, mely szerint nyilvántartott adott igazolása az ügyféltől nem kérhető, mert a felperes előhaszonbérleti jog fennállására vonatkozó nyilatkozata érdemi vizsgálatra eleve nem volt alkalmas.
[24]	A Fétv. 32. § (3) bekezdése az igazolási kötelezettség elmulasztása esetén írja elő olyan adatok hivatalból történő beszerzését, amely nyilvános vagy valamely hatóság, vagy bíróság vagy a Magyar Országos Közjegyzői Kamara jogszabállyal rendszeresített nyilvántartásában szerepel. Jelen ügyben a felperes mivel nem az igazolási, hanem a nyilatkozat megtételével összefüggésben mulasztotta el törvényi kötelezettségét, ezért a felhívott jogszabály megsértése fogalmilag is kizárt.
[25]	A felülvizsgálati kérelem azon érvelése, mely szerint az alperesi hatóság elmulasztotta a tájékoztatási és ellenőrzési kötelezettségét, mellyel indokolatlan előnyt biztosított az elfogadó nyilatkozatot benyújtó beavatkozó részére, több okból sem lehet megalapozott. Egyrészt a haszonbérleti szerződést az előhaszonbérletre jogosultakkal való közlése végett a Fétv. 53. § (1) bekezdése alapján nem az alpereshez, hanem a földfekvése szerinti illetékes jegyzőhöz kell benyújtani, másrészt a felhívott jogszabályhely a kifüggesztést megelőző ellenőrzési kötelezettséget a szerződés tartalmát érintően nem ír elő.
[26]	Az alperes a jóváhagyási eljárásban a már kifüggesztett és jegyző által továbbított haszonbérleti szerződést és elfogadó jognyilatkozatokat vizsgálja meg az Fftv. 51. § (1) bekezdése alapján az érvényességi és hatályosulási feltételeknek való megfelelőség szempontjából. Az előzetes vizsgálat kiterjed az előhaszonbérleti jog gyakorlására vonatkozó eljárási szabályok betartásának ellenőrzésére is. A közzétételi eljárásban elkövetett szabálysértés az Fftv. 51. § (2) bekezdése alapján a haszonbérleti szerződés jóváhagyásának kötelező megtagadását eredményezi, de jelen ügyben ilyen szabálysértés nem merült fel. A felperes sem tudta megjelölni a felülvizsgálati kérelemben, hogy a jegyzőt, illetve az alperest mely jogszabály kötelezte a haszonbérleti szerződés kifüggesztést megelőző tartalmi vizsgálatára, valamint az észlelt hibák vagy hiányosságok kifüggesztést megelőző javításának lehetőségéről szóló előzetes tájékoztatásra.
[27]	Az Fftv. és a Fétv. hatályos rendelkezései alapján éppen az állapítható meg, hogy nem az alperesi hatóság és az előhaszonbérleti jogát gyakorló beavatkozó mulasztott, hanem a felperes azzal, hogy a haszonbérleti szerződésben - kifejezett jogszabályi előírás ellenére - hiányosan jelölte meg az előhaszonbérleti jogosultsága Fftv. 46. § (1) bekezdése szerinti ranghelyét. A Kúria itt jegyzi meg, hogy a ranghelyre vonatkozó jogszabályhely pontos feltüntetése a felperest és nem az időskorú eladókat terhelte, ezért a szerződéskötéshez használt formanyomtatvány szövegének értelmezési nehézségeire történő felperesi hivatkozás nem foghat helyt. A felperes saját mulasztása jogkövetkezményét jogszerűen nem háríthatja át sem a beavatkozóra, sem az alperesi hatóságra.
[28]	Jogbizonytalanságot éppen a haszonbérleti szerződésben megtett nyilatkozatok kifüggesztést követő utólagos módosítása idézne elő azzal, hogy teremtené az előhaszonbérleti jogosultság visszaélésszerű gyakorlásának lehetőségét a szerződést kötő haszonbérlő vonatkozásában. A többi jogosult ugyanis a kifüggesztett szerződés tartalma alapján tudja megállapítani, hogy rendelkezik-e előhaszonbérleti jogosultsággal az adott földterület vonatkozásában.
[29]	A Kúria is hangsúlyozza, hogy a helyben lakás nem azonos a bejelentett lakóhellyel az Fftv. 5. § 9. pontjában adott fogalommeghatározásra figyelemmel, ezért feltéve azt, hogy a beavatkozó tudomással bírt a felperes lakóhelyéről, önmagában nem igazolja rosszhiszeműségét az előhaszonbérleti jogosultságának gyakorlása kapcsán.
[30]	Mindezek alapján a Kúria másodfokú bíróság ítéletét a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.
A döntés elvi tartalma
Az előhaszonbérleti szerződés jóváhagyása iránti eljárásban a hatóságot a szerződésben rögzített előhaszonbérletre vonatkozó jognyilatkozat köti, annak kiegészítésére a nyilvántartások adatai felhasználásával a sorrend megállapítása során hivatalból nincs törvényes lehetősége.
Záró rész
[31]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.
[32]	Az alperes pernyertességére tekintettel, figyelemmel a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Pp. 78. §-ára is, a felperest kötelezte az alperes jogi képviseletével felmerült perköltsége megfizetésére.
[33]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 62. § (1) bekezdés h) pontja értelmében a tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt, az Itv. 39. § (3) bekezdés d) pontja és az 50. § (1) bekezdése alapján megállapított mértékű illetéket, figyelemmel a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapján a felperes viseli.

Budapest, 2018. március 20.

Dr. Kovács András s.k. a tanács elnöke, Dr. Dobó Viola s.k. előadó bíró, Dr. Fekete Ildikó s.k. bíró