A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 	Kfv.X.37.156/2019/5.
A tanács tagjai: . Zanathy János
	a tanács elnöke
. Farkas Katalin
	előadó bíró 
. Magyarfalvi Katalin
	bíró 
A felperes:
A felperes képviselője: dr. Nagy Rudolf István ügyvéd
Az alperes: ... Megyei Kormányhivatal ... Járási Hivatala
Az alperes képviselője:  kamarai jogtanácsos
A per tárgya: közigazgatási határozat felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
Az elsőfokú bíróság határozatának száma: 
Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 6.K.27.862/2018/6.
Rendelkező rész 
A Kúria a Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 6.K.27.862/2018/6. számú ítéletét az alperes a 2018. június 21. napján kelt ... számú határozatára is kiterjedően hatályon kívül helyezi. 

A Kúria kötelezi az alperest, hogy 15 napon belül fizessen meg a felperesnek 20.000 (húszezer) forint +áfa elsőfokú bírósági és 20.000 (húszezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

Az elsőfokú peres és a felülvizsgálati eljárás illetékét a magyar állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
	Tényállás

[1]	Az alperes 2018. április 18. napján ellenőrzést tartott a felperes ..., ... szám alatt lévő építési területén, ahol alkalmazásban találta ... és ... írásbeli munkaszerződéssel rendelkező munkavállalókat. Az ellenőrzés során a helyszínre érkezett ... munkavállaló, aki szintén írásos munkaszerződéssel rendelkezett. A helyszíni ellenőrzés kezdetekor ... és ... vonatkozásában a helyszínen nem volt az alperesi ügyintézőnek bemutatható munkaidő nyilvántartás, a helyszínre érkező ... a saját és ... munkavállaló munkaidő nyilvántartását bemutatta. ... munkavállaló esetében munkaidő nyilvántartás bemutatására nem került sor. Mindezekre tekintettel az alperes a 2018. június 21. napján kelt ... számú határozatában megállapította, hogy a munkáltató megsértette a munka törvénykönyvéről szóló 2012. évi I. törvény (továbbiakban: Mt.) 134. §-a által szabályozott munkaidő nyilvántartási kötelezettségét. A határozat indokolása rögzíti, hogy ... és ... a bemutatott jelenléti ívek szerint az ellenőrzés napján 7.30-kor kezdték meg a munkát. Munkaügyi szabálytalanságként került megállapításra, hogy az ellenőrzés kezdetén ... és ... jelenléti ívei nem voltak a helyszínen. ... munkavállaló vonatkozásában az alperes megállapította, hogy az ellenőrzés időtartama alatt munkaidő nyilvántartás nem került bemutatásra. A határozat a feltárt szabálytalanság utólagos megszüntetésére tekintettel kötelezést nem tartalmazott. 

A felperes keresete és az alperes védirata 

[2]	A felperes kereseti kérelmében a hatósági határozat felülvizsgálatát és a közigazgatási perrendtartásról szóló 2017. évi I. törvény (továbbiakban: Kp.) 38. § (1) bekezdésének a) pontja és 92. § (1) bekezdésének a) pontja alapján a közigazgatási cselekmény megsemmisítését kérte. A felperes érvelése szerint a munkaügyi ellenőrzés során fel sem merült, hogy a felperes által vezetett nyilvántartás ne lenne tényszerű, valós vagy teljes körű, a munkaügyi hatóság a nyilvántartás tartalmát illetően szabálytalanságot nem észlelt. Az alperes tévesen jutott a munkaidő nyilvántartásának naprakész vezetésének követelményét illetően arra, hogy a munkaidő nyilvántartásnak valamennyi munkavégzési helyen szakadatlanul a munkavállaló birtokában kell lennie. Az alperes érvelésével szemben az Mt. 134. § (2) bekezdéséből a munkaidő megkezdésének az azzal egy időben történő dokumentálási kötelezettsége nem következik (EBH 2016.M.13.). 
[3]	Az alperes védiratában a kereset elutasítását kérte határozataiban foglalt jogi és ténybeli indokai fenntartásával. Álláspontja szerint a munkaidő nyilvántartásnak naprakészen a munkavégzés helyszínén kell rendelkezésre állnia (Mfv.II.10.646/2011/4., Mfv. II.10.825/2011/5.). A hivatkozott ítéletekben a Kúria akképp foglalt állást, hogy a jogszabály ilyen irányú tételes rendelkezése hiányában is egyértelmű, hogy a szabályozás céljának a munkavégzés helyén vezetett, vagyis olyan nyilvántartás felel meg, amely mind a munkavállalók, mind a hatóság részére azonnal ellenőrizhető, azaz a munkaidő nyilvántartásnak az ellenőrzés helyszínén kell rendelkezésre állni. 

Az elsőfokú ítélet 

[4]	A munkaügyi bíróság a felperes keresetét elutasította az Mt. 134. §-a alkalmazásával. Az ítéleti érvelés szerint a nyilvántartási adatokat naprakészen a munkahelyen, azaz a tényleges foglalkoztatás helyén kell vezetni. Nem fogadható el a foglalkoztatás helyétől eltérően a munkáltató székhelyén, esetleg a könyvelő irodában történő nyilvántartás vezetése sem, mert így naprakész volta és hitelessége válik kétségessé. Értelemszerűen ez a kötelezettség csak az adott napra vonatkozó nyilvántartásra irányadó, nincs annak akadálya, hogy a munkanapot követően az adatokat a munkáltató központi helyén tárolja. A bíróság hivatkozott az Mt. 134. §-ához fűzött magyarázatra, a Kúria Mfv.II.10.363/2015/4. számú ítéletére, amely szerint a munkaidő nyilvántartásnak meg kell felelnie a hitelesség, ellenőrizhetőség és a naprakészség elvének. A naprakészség azt jelenti, hogy a nyilvántartásban a munkakezdés tényleges időpontját kell rögzíteni és nem utólag, hanem annak felmerülésekor eseményszerűen (Dr. Cséffán József: A Munka Törvénykönyve és magyarázata 2012. 366. oldal, Mt. kommentár 272. oldal). A bíróság a szakirodalmakból arra a következtetésre jutott, hogy az ellenőrizhetőség követelménye azt jelenti, hogy mind a nyilvántartást nem vezető fél, mind az illetékes hatóság ellenőrizhesse a nyilvántartás tartalmát. A munkáltató felel a nyilvántartás valós, naprakész, eseményszerű, hiánytalan, pontos vezetéséért, valamint azért, hogy a munkaidő nyilvántartás a tényleges munkavégzés helyén rendelkezésre álljon. A munkaidő nyilvántartás ellenőrzéskori rendelkezésre állásnak hiányát nem befolyásolta az a tény, hogy a hiányok pótlására rövid időn belül még aznap sor került. Az alperes a munkáltató jogszabálysértését jogszerűen állapította meg, ezért a bíróság a felperes keresetét elutasította. 

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem 

[5]	A felperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet és az alperesi hatóság határozatának hatályon kívül helyezését és az alperes új eljárás lefolytatására és „új határozat hozatalára" utasítását kérte a Kp. 121. § (1) bekezdése alapján. A felperes álláspontja szerint mind a munkaügyi hatóság, mind az első fokon eljárt bíróság tévesen értelmezte az Mt. 134. §-ában foglalt munkáltatói kötelezettség elmulasztását. A munkaügyi hatóság a nyilvántartás tartalmában szabálytalanságot nem észlelt és nem is rögzített ilyen kötelezettségszegést. Tévesen jutott a munkaügyi bíróság arra a jogértelmezésre, hogy az Mt. 134. § (2) bekezdésében a naprakész megállapíthatóság követelménye azt jelenti, hogy a munkavégzés helyén a munkavállaló környezetében kell a munkaügyi nyilvántartásnak rendelkezésre állnia. A felperesi munkaidő nyilvántartás a naprakészség elvének a Kúria iránymutatása és az EBH 2016.M.13. számú eseti döntésben kifejtetteknek megfelelően megfelelt, mely nyilvántartás nem volt hiányos és az pótlólagosan még azon a napon az alperes részére bemutatásra került. A Kúria több határozatában kifejtette, hogy a naprakészség követelménye - amely jelen esetben nem vitatottan érvényesült - nem jelent egy időben történő dokumentálási kötelezettséget. A munkaügyi bíróság ezzel ellentétes jogértelmezésre jutott, amikor a hatóság általi ellenőrizhetőség érdekében az egy időben történő dokumentálási kötelezettség hiánya okán a munkáltató nyilvántartási kötelezettségének megsértését állapította meg. 
[6]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályban tartását kérte. Álláspontja szerint a munkaügyi bíróság az Mt. 134. § (2) bekezdését helytállóan, a szakirodalomban és a Kúria Mfv.II.10.363/2015/4., Mfv.II.10.646/2011/4. és Mfv.II.10.825/2011/5. számú ítéleteiben foglaltakkal egyező álláspontra helyezkedett, amikor megállapította, hogy a munkaidő nyilvántartásnak a munkavégzés helyén kell rendelkezésre állnia annak érdekében, hogy a munkaügyi ellenőrzést végző hatóság a munkavégzés tényleges helyszínén ellenőrizni tudja a jelenléti ív meglétét és annak tartalmát. Ezzel egyidejű követelmény, hogy a munkaidő nyilvántartásnak naprakésznek és hitelesnek is kell lennie. A felperes által hivatkozott EBH jelen ügyben nem vehető figyelembe, mivel az a naprakészség és nem az ellenőrizhetőség vonatkozásában tartalmaz megállapításokat. A nyilvántartás tényleges munkavégzés helyén történő rendelkezésre állásáért az Mt. 134. §-a alapján a munkáltató felel, a nyilvántartás rendelkezésre állásának hiányában a munkaügyi hatóság a naprakészséget nem tudja vizsgálni. 

A Kúria döntése és jogi indokai 

[7]	A felülvizsgálati kérelem alapos az alábbiak szerint.
[8]	A Kúria mindenek előtt rögzíti, hogy az alperes és a bíróság által hivatkozott Mfv.II.10.646/2011/4. ,Mfv.II.10.825/2011/5. számú ítéleteket a Legfelsőbb Bíróság még a Munka törvénykönyvéről szóló 1992. évi XXII. törvény (régi Mt.) 140/A.§-a alapján hozta, az Mt.-én alapuló Mfv.II. 10.363/2015/4. számú ítélet pedig a munkaidő nyilvántartás „hol tartásával" kapcsolatos megállapítást nem tartalmaz, ezért hivatkozott ítéletek a jelen jogvita elbírálása szempontjából nem relevánsak.
[9]	Az Mt. 134. §-a, mint tételes jogi szabályozás és más az Mt.-ben rögzített tételes jogi norma sem tartalmaz a munkaidő nyilvántartás hollétével kapcsolatosan semmilyen előírást a munkáltató vonatkozásában. Az Mt. csupán néhány tartalmi és formai követelményt állít fel, például a munkaidő nyilvántartás naprakész vezetésére.
[10]	Az ügyben arról kellett dönteni, hogy a naprakészség követelményéből (Mt. 134. §) levezethető-e, hogy a munkaidő nyilvántartásnak a munkavégzés helyén elérhetőnek kell lennie. 
[11]	A munkaidő nyilvántartás vezetésére a munkáltató bármilyen megoldást választhat, amely megfelel az Mt. 134. §-ban előírt követelményeknek. A Kúria a naprakészség kapcsán az Mfv.II.10.363/2015/4. és az Kfv.X.38.354/2018/6. számú határozataiban kifejtette, hogy „akkor felel meg a törvénynek a munkáltató eljárása, ha a munkavállalót kioktatja, ellenőrzi és gondoskodik arról, hogy amennyiben a nyilvántartással összefüggő hiányosság merül fel, azt még lehetőleg aznap, előre szabályozott eljárási rendnek megfelelően pótolja. A munkáltató a nyilvántartás módszerét és módját maga határozza meg, a nyilvántartás vezetésébe a munkavállalót is bevonhatja. Mindezek megvalósulása esetén nem állapítható meg, hogy a munkáltatót mulasztás terheli. A munkáltató a munkaidő kezdetét és végét köteles rögzíteni, a munkaidő kezdeti időpontjának rögzítésével kapcsolatos késedelméből azonban még nem következik, hogy a munkaidő tartama még aznap nem került rögzítésre, az Mt. 134. § (1) bekezdése szerinti adatok vezetése nem naprakész. Az Mt. 134. § (2) bekezdéséből a munkaidő megkezdésének az azzal egy időben történt (eseményszerű) dokumentálási kötelezettsége nem következik. Az Mt. 134. §-a szerinti munkaidő nyilvántartás naprakész vezetésének követelménye nem feleltethető meg az eseményszerűség követelményének. A munkaidő nyilvántartás naprakész vezetése és annak ellenőrzése fogalmilag csak az ellenőrzéssel érintett munkanapra vagy a múltra nézve értelmezhető."
[12]	Mindebből az következik, hogy közömbös, hogy a munkaidő nyilvántartás fizikailag hol lelhető fel, illetve hozzáférhető-e a munkavégzés helyszínén. Ha ugyanis bár a munkavégzés helyszínén van a nyilvántartás, ám abban az aznapi munkaidő kezdete ellenőrzéskor még nincs bejegyezve, önmagában jogsértés nem állapítható meg. A helyszínen tartott nyilvántartásnak egyedül az adott napi munkaidő kezdete ellenőrzése vonatkozásában lenne jelentősége, a korábbi napokra rögzített adatok hitelességét nem lehet kétségbe vonni önmagában azért, mert az aktuális napi munkakezdés rögzítése a hatóság álláspontja szerint szabálytalan. Akármilyen megoldást választ is a munkáltató a munkaidő nyilvántartás vezetésére, annak naprakészségét biztosítania kell. Ezt azonban önmagában nem teszi kétségessé az, hogy a dokumentum a hatósági ellenőrzés időpontjában a munkavégzés helyén nem áll rendelkezésre, ugyanis számos technikai megoldás (pl.: elektronikus nyilvántartás vezetés) áll a munkáltató rendelkezésére, hogy ennek hiányában is naprakészen vezesse a munkaidő adatokat. 
[13]	Mindezekre figyelemmel a Kúria a jogszabálysértő ítéletet a közigazgatási határozatra kiterjedő hatállyal - a Kp. 121. § (1) bekezdése alkalmazásával - hatályon kívül helyezte.

	A döntés elvi tartalma

[14]	Az Mt. 134. §-a szerinti a munkaidő nyilvántartás naprakész vezetésének követelményéből nem vonható le az a következtetés - tételes jogszabályi rendelkezés hiányában-, hogy a munkaidő-nyilvántartásnak a munkavégzés helyén ténylegesen elérhetőnek kell lennie. 

	Záró rész

[15]	A felperes elsőfokú bírósági és a felülvizsgálati eljárásban felmerült költsége megfizetésére az alperes a Kp. 35. § (1) bekezdése által alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján, a becsatolt költségfelszámításra figyelemmel köteles.
[16]	Az elsőfokú peres és a felülvizsgálati eljárás illetékét a magyar állam viseli (Itv. 5. §).
[17]	Az ítélet elleni fellebbezés lehetőségét a Kp. 116. § d) pontja zárja ki. 
[18]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el [Kp. 115. § (2) bekezdés és 114. § (1) bekezdés]. 

Budapest, 2019. szeptember 9.

Dr. Zanathy János s.k. a tanács elnöke, Dr. Farkas Katalin s.k. előadó bíró, Dr. Magyarfalvi Katalin s.k. bíró 

A kiadmány hiteléül:

tisztviselő