A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.126/2018/4.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta előadó bíró,     Dr. Sugár Tamás bíró

A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. ... ügyvéd 

Az alperes: benyújtó(fél címe 1)
	
Az alperes képviselője: Dr. ... kamarai jogtanácsos

A per tárgya: idegenrendészeti ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 5.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. november 30-án kelt 8.K.32.750/2017/4. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.32.750/2017/4. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 30.000.- (harmincezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 70.000.- (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	Az elsőfokú hatóság a felperes családi együttélés biztosítása céljából benyújtott tartózkodási engedély iránti kérelmét a harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. törvény (a továbbiakban: Harmtv.) 13. § (1) bekezdés f) pontja, 18. § (1) bekezdés a) pontja, 19. § (1) bekezdése, továbbá a Harmtv. végrehajtásáról szóló 114/2007. (V.24.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. r.) 29. § (2) és (5) bekezdései, valamint 47. § (8) bekezdés b) pontja alapján elutasította, mert a felperes nem rendelkezik tartózkodása teljes időtartamára a megélhetését biztosító anyagi fedezettel. Ezzel egyidejűleg a felperest a Harmtv. 42. § (1) bekezdés és 43. § (2) bekezdés b) pontja alapján az Európai Unió tagállamainak területéről Kína területére kiutasította.
[2]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2017. április 20. napján kelt 106-T-2539/10/2017. számú határozatával az elsőfokú határozatot - az indokolási rész kiegészítésével - helybenhagyta.
[3]	Indokolás szerint a felperes a kínai állampolgárságú gyermekéhez kívánt csatlakozni. Az alapeljárás során azonban igazolást nyert, hogy a felperes bankszámláján 1.000.000.- forint megtakarítás áll rendelkezésre, a jogorvoslati eljárásban csatolt iratok szerint pedig a felperesnek Kínában több, mint 4.000.000.- forint összegű lekötött megtakarítása van. Erre figyelemmel - az elsőfokú határozatot megváltoztatva - megállapította, hogy a felperes magyarországi tartózkodási célja nem került igazolásra, a felperes ugyanis nem szorul nagykorú gyermeke eltartására, ő nem minősül eltartott szülőnek.
[4]	Az eljárás során becsatolt további bizonyíték alapján - az elsőfokú határozat megváltoztatásával - megállapította továbbá, hogy a felperes rendelkezik a tartózkodás teljes időtartamára a magyarországi megélhetését, valamint a kiutazás költségeit is biztosító anyagi fedezettel.

A kereseti kérelem

[5]	A felperes eljárási- és anyagi jogi jogszabálysértésekre hivatkozással keresetet terjesztett elő a jogerős határozat bírósági felülvizsgálata iránt. 
Az elsőfokú ítélet
[6]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság jogerős ítéletével a keresetet elutasította.
[7]	Indokolásában a Harmtv. 19. § (1) és (4) bekezdés a) pontjára, valamint a Korm. r. 56. § (1) bekezdésére utalással rögzítette, hogy az alperes helytállóan vizsgálta az eltartásra való rászorultságot. Amennyiben ugyanis valamely személy megfelelő saját forrással rendelkezik ahhoz, hogy az életvitelével rendesen felmerülő kiadásait megfelelően fedezze, úgy az ilyen személy képes saját magát eltartani, illetőleg saját magát tartja el, függetlenül attól, hogy valakitől még a saját jogú forrásain kívül pénzügyi támogatásban, anyagi és egyéb segítségben részesül.
[8]	A tartózkodási engedély meghosszabbításához nem elegendő, hogy a családegyesítő vállalja a felperes eltartását, e mellett vizsgálni kell egyrészt a családegyesítő tartási képességét, másrészt a felperes tartásra való rászorultságát. E tényezők vizsgálatának hiányában nem teljesülne az a Harmtv. 19. § (4) bekezdésében meghatározott jogalkotói cél, miszerint csak valós rászorultság, illetőleg valós eltartásra való képesség alapján lehessen tartózkodási jogot szerezni, ne fordulhasson elő, hogy tartási szerződés megkötésére a tartózkodási jog megszerzése érdekében kerül sor.
[9]	Megjegyezte, hogy a felperes nincs elzárva attól, hogy a felperes egyéb jogcímre, egyéb célú tartózkodási engedélyre alapítottan ismételten előterjessze kérelmét.

	A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[10]	A felperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését kérte, elsődlegesen a keresetének helyt adó ítélet meghozatalát, másodlagosan az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását indítványozta.
[11]	Álláspontja szerint a Harmtv. 19. § (4) bekezdésében megfogalmazott jogalkotói cél egyrészt az, hogy az egy családhoz tartózók egy családban élhessenek, másrészt pedig az, hogy az újabb családtag ne jelentsen anyagi terhet az ország szociális ellátórendszerére.
[12]	A felperes rászorultságát az alperesnek nem kellett vizsgálnia, mert a Harmtv. ilyen feltételt nem támasztott. A Ptk. 4:196. § (2) bekezdésére utalással hangsúlyozta, hogy a rászorultság az önmagáról gondoskodás képességének hiányát jelenti, e körben vizsgálni kell a tartást igénylő egészségi állapotát, családi viszonyait és életkörülményeit.
[13]	Érvelése szerint a jogbiztonság követelményét sérti az alperes megváltozott jogértelmezése és engedélykiadási gyakorlata. Hangsúlyozta, hogy az eltartó gyermek a felperes számára a háztartásában szállást biztosít, eltartását vállalja, egészségügyi ellátásának és kiutazásának költségeit is fedezi.
[14]	Jogszabály nem írja elő azt, hogy a kérelmező csak akkor válik eltartottá, ha nincs elegendő jövedelme a megélhetésére.
[15]	Véleménye szerint nem szükségszerű és nem feltétel a rászorultság ahhoz, hogy valaki a szó szoros értelmében eltartott legyen. Ezt támasztják alá a Korm. r. 29. § (6) bekezdés i) és j) pontjai, valamint a Harmtv. 19. § (4) bekezdés a) pontja és 20. § (4) bekezdés c) pontja. Amennyiben a felperes megélhetése biztosított valamilyen jogszabály által elismert formában, mint jelen esetben az eltartási nyilatkozattal és a tartást vállaló személy tartási képességét igazoló okirattal, akkor a felperes megélhetése igazolt.
[16]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását indítványozta.

A Kúria döntése és jogi indokai

[17]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[18]	A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdéseire figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[19]	A Kúria szerint a közigazgatási és munkaügyi bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból helytálló következtetést vont le. Jogszabálysértést a rögzített tényállás iratellenessége, a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen vagy a logika szabályaival ellentétes mérlegelése alapozhat meg, ilyen jogsértést azonban a felülvizsgálati bíróság nem tárt fel.
[20]	Az elsőfokú bíróság vizsgálta a közigazgatási eljárás teljes anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, ennek során a bizonyítékokat a Pp. 206. § (1) bekezdésének megfelelően a maguk összességében értékelte és helyesen állapította meg, hogy a kereset nem alapos.
[21]	A felperes a felülvizsgálati kérelmében lényegében a keresetében foglaltakat ismételte meg, a jogerős ítéletet a már korábban felhozott kifogások miatt sérelmezte. Az eljárt bíróság azonban a felperes keresetét minden vonatkozásában elemezte és elbírálta, a Pp. 221. § (1) bekezdésének teljes mértékben megfelelő, kellően részletes indokát adta döntésének. A Kúria a kifejtett ítéleti indokokat teljes körűen osztja, a felülvizsgálati kérelemre figyelemmel az alábbiakat hangsúlyozza.
[22]	A Harmtv. 19. § (4) bekezdés értelmében családi együttélés biztosítása céljából tartózkodási engedélyt kaphat a családegyesítő vagy házastársa eltartott szülője.
[23]	A Harmtv. nem általában a szülőről rendelkezik, hanem egyértelműen és kifejezetten azt írja elő, hogy tartózkodási engedélyt - az egyéb feltételek fennállása mellett - az eltartott szülő kaphat. Az eltartotti minőség tehát tényállási elem, normatív tartalommal bír, ezért elengedhetetlen e feltétel meglétének hatóság általi vizsgálata.
[24]	Eltartottnak az olyan személy minősül, akinek az életszükségleteiről - legalább részben - valaki más gondoskodik, aki saját magát önállóan nem tudja fenntartani, részben vagy egészben ellátásra szorul. Aki saját erejéből képes önmagát ellátni, nem szorul anyagi és egyéb segítségre, annak tartásra való igénye nincs, ennél fogva eltartottnak sem minősül.
[25]	A családegyesítési jogcím valóban magában foglalja azt a jogalkotói célt, miszerint az egy családhoz tartozók egy családban élhessenek, továbbá, hogy az újabb családtag nem jelentsen anyagi terhet Magyarország szociális ellátórendszerére, pusztán ezen az alapon azonban nem lehet eltekinteni a Harmtv. 19. § (4) bekezdésében előírt világos és egyértelmű kötelező szabály alkalmazásától. Minden alapot nélkülöz ezért a felperes azon érvelése, miszerint a kérelmező rászorultságát a Harmtv. által támasztott feltétel hiányában nem kell vizsgálni.
[26]	A felperes nem vitatta azt az alperesi érvelést, miszerint a felperes esetében rászorultság nem áll fenn, amiből következik, hogy a törvényben meghatározott „eltartott” szülő feltétel nem teljesül.
[27]	A felperesnek a „rászorultság” fogalom tartalmával kapcsolatos érvelése jelen esetben irreleváns, mert a felperes nem hivatkozott arra, hogy egészségi állapota, családi viszonyai vagy egyéb életkörülményei folytán - pénzügyi, anyagi helyzete ellenére - ténylegesen, akár kis részben is, tartásra szorul.
[28]	A törvényi előírás lényegén nem változtatnak a Harmtv. és a Korm. r. azon szabályai, hogy miként kell/lehet a megélhetést igazolni.
[29]	A Harmtv. 19. § (4) bekezdés a) pontja azt határozza meg, hogy mely harmadik országbeli állampolgár ismerhető el családtagnak. Ezzel szemben a Harmtv. 20. § (4) bekezdés c) pontja arról rendelkezik, hogy az a családtag, aki már családi együttélés céljából tartózkodási engedélyt kapott, folytathat kereső tevékenységet. A két jogszabályi rendelkezés tehát nem keverhető össze, az, hogy a Harmtv. 20. § (4) bekezdés c) pontja szerint tartózkodási engedéllyel rendelkező személy dolgozhat, nem változtat a Harmtv. 19. § (4) bekezdés a) pontjában foglaltakon, miszerint családi együttélés biztosítása céljából csak eltartott szülő kaphat tartózkodási engedélyt.
[30]	A közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata nem korlátlan, nem teljes körű, a közigazgatási bíróság kizárólag a felperes keresetében támadott közigazgatási határozat jogszerűségéről foglalhat állást. Önmagában az alperes korábbi gyakorlatára való hivatkozás nem változtat a bíróság felülvizsgálat célján, terjedelmén, keretein, egyébként pedig az alperes nincs elzárva attól, hogy a jogszerűség érdekében korábbi gyakorlatán változtasson. Az erre vonatkozó felperesi érvek ezért nem foghattak helyt, és ugyanezért irreleváns volt a felülvizsgálati eljárásban is hivatkozott, a felperes házastársát érintő, első fokon befejeződött közigazgatási per eredménye.
[31]	A fentiekre figyelemmel a Kúria a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta, mert az nem sérti a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályi rendelkezéseket.

A döntés elvi tartalma

[32]	A Harmtv. 19. § (4) bekezdés a) pontja értelmében családi együttélés biztosítása céljából csak eltartott szülő kaphat tartózkodási engedélyt, ezért a hatóságnak vizsgálnia kell a szülő eltartottságát, rászorultságát.
Záró rész
[33]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdésében foglaltaknak megfelelően tárgyaláson kívül bírálta el.
[34]	A pervesztes felperes a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdésének megfelelően köteles a kamarai jogtanácsos által képviselt alperes felülvizsgálati eljárási költségét megfizetni.
[35]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdésében meghatározott mérték szerinti felülvizsgálati eljárási illetéket a felperesnek a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésére figyelemmel kell megfizetnie.
[36]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. február 20.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. előadó bíró, Dr. Sugár Tamás s.k. bíró

A kiadmány hiteléül:
tisztviselő