A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.37.028/2018/4.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Mudráné Dr. Láng Erzsébet előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró
	
A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. ... Ügyvédi Iroda
	
Az alperes: alperes neve (alperes címe)

Az alperes képviselője: Dr. ... jogtanácsos

A per tárgya: földforgalmi ügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 13.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. február 28-án kelt 10.K.27.281/2016/6. számú ítélete

A másodfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Székesfehérvári Törvényszék 2017. szeptember 5-én kelt 2.Kf.11/2017/7. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Székesfehérvári Törvényszék 2.Kf.11/2017/7. számú ítéletét - az indokolás részbeni módosításával - hatályában fenntartja.
A peres felek költségeiket maguk viselik.
A felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Néhai ... (továbbiakban: örökhagyó) a 2013. november 19-én kelt végrendeletében halála esetére úgy rendelkezett, hogy minden halálakor meglévő ingó és ingatlan vagyona örökösévé a felperest nevezi, és a döntését meg is indokolta. Az örökhagyó 2015. május 16-án elhunyt. 
[2]	Dr. ... közjegyző megkereste a alperes neve Földhivatali Főosztályát - hivatkozással a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvény (a továbbiakban: Fftv.) 34. § (1) bekezdésére, valamint a mező- és erdőgazdasági földek forgalmáról szóló 2013. évi CXXII. törvénnyel összefüggő egyes rendelkezésekről és átmeneti szabályokról szóló 2013. évi CCXII. törvény (a továbbiakban: Fétv.) 42. § (2) bekezdésére -  a hagyatékhoz tartozó földek tulajdonjogának végintézkedéssel történő megszerzése jóváhagyására vonatkozó hatósági bizonyítvány kiadása végett. Megjelölte az örökhagyó hagyatékát képező ingatlanokat és csatolta a Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal Kalocsai Járási Hivatalának 2016. március 22-én kelt határozatát, amely szerint a végrendeleti örököst a földműves nyilvántartásba felvették. 
[3]	Az alperes 2016. június 28-án kelt 572.239-2/2016. számú határozatával a hatósági bizonyítvány kiadását megtagadta. Hivatkozott az Fftv. 10. § (2) bekezdésére, a 34. § (3) bekezdésére, az Fétv. 42. § (1) bekezdésére, a Polgári Törvénykönyvről szóló 2013. évi V. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 7:1. §-ára, 7:3. § (2) bekezdésére és a 7:87. §-ára. 
[4]	Rögzítette, a mezőgazdasági igazgatási szerv azt vizsgálja, hogy az örökös szerzőképessége fennáll-e és a végintézkedés nem eredményezi-e a tulajdonszerzési korlátozás megsértését vagy megkerülését. Idézte az Fftv. 10. § (2) bekezdését, mely szerint a földművesnek nem minősülő belföldi természetes személy és tagállami állampolgár - a (3) bekezdésben meghatározott személyek kivételével - akkor szerezheti meg a föld tulajdonjogát, ha a birtokában álló föld területnagysága a megszerezni kívánt föld területnagyságával együtt nem haladja meg az 1 hektárt.
[5]	A felperes birtokában a határozathozatalkor 4 hektár 6472 négyzetméter terület van, amely már az öröklés megnyíltakor is a tulajdonát képezte. A végintézkedés útján további 33 hektár 9652 négyzetméter területű föld kerülne a tulajdonába. A felperes szerzőképességét az öröklés megnyíltakor, az örökhagyó halálának napjára, azaz 2015. május 16-ára figyelemmel kell vizsgálni, tekintettel a Ptk. 7:78. §-ára. Az öröklés megnyíltakor felperes nem volt földművesként nyilvántartásba véve, arra csak 2016. március 22-i keltezésű határozattal március 23-án került sor. 
[6]	A felperes tulajdonszerzésére az Fftv. 10. § (2) bekezdése vonatkozik. A hagyaték megnyílta időpontjában már több mint 1 hektár földterület volt a tulajdonában, és nem volt regisztrálva a földműves nyilvántartásban, így további földingatlan tulajdonának megszerzése - akár végrendeleti öröklés útján is - az Fftv. szabályaiba ütközik. Utalt még az Fftv. 34. § (3) bekezdésére, melyre tekintettel a végrendeletnek a földingatlanokra vonatkozó, a felperesi örökös javára szóló rendelkezéseit érvénytelennek kell tekinteni. Ennél fogva a hatósági bizonyítvány kiállítását az Fétv. 42. § (1) bekezdésére figyelemmel a hatóság megtagadta.
	A kereseti kérelem
[7]	A felperes keresetében kérte a határozat hatályon kívül helyezését az alperes új eljárásra kötelezését, mivel a döntés diszkriminatív, alaptörvény-ellenes, jogszabálysértő. Nézete szerint az alperes az Fftv. 34. § (3) bekezdését tévesen értelmezte, amikor a szerzőképesség tényét jelenidő helyett múltidőben vizsgálta, vagyis a hagyaték megnyílásának időpontjában.
[8]	Ha a szerzőképességnek már a hagyaték megnyílása időpontjában fent kellene állni, akkor minden természetes személynek szükséges lenne már előre regisztrálnia a földműves nyilvántartásba, nehogy elessen egy lehetséges örökléstől. Utalt a Ptk. 5:38. § (2) bekezdésére ( a tulajdonjog keletkezésére, bejegyzésére vonatkozó szabályok „áttörik" az öröklés megnyíltának elvét), és az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdésére (a tulajdonhoz és örökléshez való jogra).

	Az elsőfokú ítélet

[9]	Az elsőfokú bíróság ítéletével a keresetet elutasította. Hivatkozott arra, hogy a határozat jogszerűségénél a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 339/A. §-a szerint járt el, továbbá abban kellett állást foglalnia, hogy a hatóságnak a felperes szerzőképességét a közigazgatási eljárás megindulásának időpontjában, vagy az öröklés megnyíltakor, az örökhagyó halála időpontjában kellett vizsgálnia. Ez azért volt lényeges, mert az Fftv. 10. § (2) bekezdése szerinti szerzőképesség a két időpontban eltérő.
[10]	A bíróság álláspontja szerint a felperes szerzőképességének a hagyaték megnyílta időpontjában, azaz 2015. május 16-án kellett fennállnia. A hagyaték a felperes javára megnyílt az örökhagyó elhunytával és abban a földingatlanon kívüli, tehát nem a földre vonatkozó hagyatékra az örökhagyói akarat érvényesülhet is. A földterület végrendeleti öröklésével kapcsolatban azonban a Ptk. általános szabályai mellett az Fftv. speciális rendelkezéseket tartalmaz, melyet az alperesnek figyelembe kellett vennie. Jogszerűen tagadta meg a hatósági bizonyítvány kiadását.
[11]	Rámutatott a bíróság, hogy az Fftv. 34. § (3) bekezdése a szerzőképességet kifejezetten a végintézkedés esetén rendeli vizsgálni, ez pedig azt jelenti, hogy a törvényes öröklés esetében a Ptk. szabályai érvényesülnek, azaz az örökléshez való jog a törvény erejénél fogva áll be. Végrendeleti öröklésnél azonban az akarati elv az Fftv. speciális céljaira figyelemmel korlátozódhat, amennyiben az örökös az abban foglalt kritériumoknak nem felel meg. Ezen beavatkozás célja a tulajdonszerzési korlátozás megsértésének vagy megkerülésének megakadályozásában áll.

	A másodfokú ítélet

[12]	A felperes fellebbezése nyomán eljárt másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét helybenhagyta. Megállapította, az elsőfokú bíróság a tényállást a szükséges körben rögzítette, az irányadó jogszabályokat helytállóan értelmezte és alkalmazta, a döntése jogszerű. Az elsőfokú ítélet végintézkedésen alapuló szerzésről lévén szó helytállóan mutatott rá, hogy a hatóság a földtulajdonszerzés törvényi kritériumainak teljesülését, az ez esetre irányadó külön jogszabályi rendelkezések alapján a szerzés időpontjára vetítetten tartozott megvizsgálni.
[13]	Helyesen hivatkozott az Fftv. 10. §-a szerinti korlátozásra és a mezőgazdasági igazgatási szerv Fftv. 34. § (3) bekezdése szerinti, a szerzőképesség vizsgálata körében irányadó kötelezettségeire. A végintézkedés alapján történő földtulajdonszerzés törvényi kritériumainak a szerzés időpontjában kell teljesülniük. A szerzés időpontját illetően az öröklési jog szabályait kell irányadónak tekinteni. A Ptk. 7:1. §-a értelmében az ember halálával a hagyatéka, mint egész száll át az örökösre, a 7:78. § szerint pedig az öröklés az örökhagyó halálával nyílik meg.
[14]	Az örökös - az öröklés törvényi rendelkezések szerinti joghatásai következményeképpen - a hagyatékot vagy annak neki jutó részét az öröklés megnyílásával szerzi meg. A felperes ezen időpontban földművesként nem volt nyilvántartva. Az csak utóbb (2016. március 23-án) történt meg. Ez azonban a fentebb kifejtettekből következően a szerzőképesség vizsgálata, a hatósági bizonyítvány megtagadása jogszerűségének megítélése szempontjából már relevanciával nem bír.
[15]	A végintézkedés tartalma ismeretének hiányával kapcsolatos felperesi okfejtés, a kérdés jogi szabályozását érintően hangoztatott kifogások, a döntés jogszerűségét nem befolyásolhatták. Az elsőfokú bíróság határozata jogszerű, azt kellőképpen meg is indokolta, így a Pp. 221. § (1) bekezdésének is megfelel.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[16]	A jogerős ítélettel szemben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Mindenek előtt kérte a jogerős másodfokú ítélet megváltoztatását elsődlegesen a felperes keresetének helyt adó döntés hozatalát, figyelemmel a - nézete szerint - súlyos, abszolút hatályú eljárási és anyagi jogi normasértésekre. Másodlagosan mind a másodfokú, mind az elsőfokú bíróság ítéletét kérte hatályon kívül helyezni és az elsőfokú bíróságot új eljárása, új határozat hozatalára utasítani. Megsértett jogszabályként megjelölte az Alaptörvény I. cikk. (3) bekezdését, XIII. cikk (1), (2) bekezdését, a Ptk. 7:1. §-át, 7:10. §-át és 7:25. §-át. Vonatkozó jogszabályként utalt az Fftv. 34. § (3) bekezdésére, a 10. § (2),(3) bekezdéseire.
[17]	Felperes ezt követően részletesen ismertette az Alkotmánybíróság IV/24/2017. számú határozatát (továbbiakban: Abh.), amely megállapította, hogy az országgyűlés mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet idézett elő azáltal, az Fftv. 34. § (3) bekezdése hatályba lépésével egyidejűleg nem gondoskodott olyan jogszabály megalkotásáról, amely a végintézkedésen alapuló tulajdonszerzés jóváhagyásának megtagadása esetére, amennyiben a törvényes öröklés rendjén az állam öröklése áll be, a végrendeleti örökös javára megváltást állapít meg. Felhívta az országgyűlést, hogy a jogalkotási feladatának 2017. december 31-ig tegyen eleget. Az Fftv. 34. § (3) bekezdés utolsó mondatát pedig - mely szerint, ha a mezőgazdasági igazgatási szerv megtagadja az örökös javára a tulajdonszerzés jóváhagyását, a végrendelet ezen rendelkezését érvénytelennek kell tekinteni - megsemmisítette, mivel alaptörvény-ellenesnek minősítette.
[18]	Felperes részletesen idézett felülvizsgálati kérelmében alkotmánybírósági határozat releváns indokolásából, hangsúlyozta, hogy az Alaptörvény XIII. cikkének az örökléshez való jogot rögzítő szabálya alapján az örökléshez való jog nem csak a javak zavartalan tulajdonlására korlátozódik az örökhagyó halála után, hanem magában foglalja a jogot valamely vagyonelem későbbi realizálására is. [Abh.35. pont]
[19]	Kifejtette, hogy az örökösnek nevezett személy általában nincs abban a helyzetben, hogy szerzőképessége szubjektív feltételeit, ha ez lehetséges, teljesíthesse (földművessé válás). A tulajdonszerzési korlátozás jogosságát elismerve az öröklési jog ilyen mértékű csorbítása szükségtelenül szigorú jogkövetkezmény arra az esetre, ha az örökhagyó olyan személyt jelölt örökösnek, aki az Fftv. szerint a végrendelet megírásakor épp nem lehetne örökös, (de a hagyaték megnyílásáig még azzá válhat). [Abh. 40. pont]
[20]	Az Alkotmánybíróság az örökléshez való jog közérdekű korlátozása arányossági kritériumát maga határozza meg. Az arányosság követelményét az is biztosíthatja, ha a vagyoni hátrány kompenzálására lehetőséget biztosít a törvényi szabályozás. Tekintettel arra, hogy az Fftv. szabályozásában ilyen, a közérdekű korlátozás arányosságát a kedvezményezett oldalán kompenzáló szabály nem ismerhető fel, a törvényalkotót az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdése szerinti örökléshez való jog alapulvételével mulasztás terheli. A törvényhozásra tartozik, hogy az érintett végintézkedés kedvezményezettjei számára az alaptörvény-ellenes mulasztás feloldását milyen módon biztosítja. A mulasztás kiküszöböléséhez mindössze annyi szükséges, hogy végső soron a végrendeleti örökös az állammal szemben vagyoni megváltáshoz jusson.[Abh. 41-42. pont]. Az Alkotmánybíróság az alkotmánybíróságról szóló 2011. évi CLI. törvény (a továbbiakban: Abtv.) 45. § (4) bekezdése alapján rendelte el az alkotmányjogi panaszra okot adó és minden más ugyanilyen tárgyú ügyben az alkalmazási tilalmat. [Abh. 43. pont].
[21]	A felperes hivatkozott arra, hogy az örökhagyó halála előtt a végintézkedés tartalmáról, örökösi minőségéről nem tudott, nem tudhatott. Előzetesen a földtulajdon megszerzésére jogosító képesítésre sem tehetett szert, ugyanakkor a jogszabályi követelmények esetében a legrövidebb időn belül teljesültek, a hagyaték átadásakor már szerepelt a földművesek nyilvántartásában. Az elutasító döntéssel felperes Alaptörvényben biztosított tulajdonhoz és örökléshez való joga sérült.
[22]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében elsődlegesen kérte a másodfokú jogerős ítélet hatályában fenntartását. Eljárási szempontból kérte, amennyiben az érdemi döntésnek korlátja lehetne a felperes által hivatkozott Abh., akkor kerüljön figyelembevételre az Abh. [44]. bekezdése (a Pp. perújításról szóló 361. § a) pontja és 362. §-a). Ha pedig a Kúria úgy látná, hogy a felülvizsgálati eljárásban alkalmazni lehet az Abh-t, akkor indítványozza a felülvizsgálati eljárás felfüggesztését az országgyűlés mulasztást kiküszöbölő döntésének meghozataláig.
[23]	Ezen túlmenően még ugyancsak az eljárási kérdések között hivatkozott arra, hogy a felülvizsgálati kérelem nem felel meg a Pp. 272. § (2) bekezdésének, mivel a felperes ugyan megjelölt jogszabályhelyeket, de azt nem, hogy azokat milyen okból sérti az általa vitatott határozat. A Pp. 275. § (1) bekezdése szerint a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt, márpedig nézete szerint az Abh. jelen eljárásban figyelembe nem vehető, mert az alperes a határozatát és az elsőfokú bíróság, valamint a másodfokú bíróság is az ítéletét az Abh. kihirdetése meghozatalát megelőzően hozta meg, azaz 2017. október 10. előtt. Arra sem az alperes, sem a bíróságok nem tudtak figyelemmel lenni.
[24]	Ugyanakkor az alperes hangsúlyos okfejtése szerint az Abh. érdemi okból nem alkalmazható jelen eljárásban, mert a törvényes örökös tárgybeli ügyben magánszemélyként szerezte meg a termőföldet, nem mint az állam. A döntésből is megállapítható, hogy a végrendeleti öröklés esetében is az örökhagyó halálának pillanatában kell az Fftv.-ben előírt szerzésképesség feltételeit megállapítani, hiszen arról szól az Abh., hogy a törvényalkotó nem szabályozta azt a jogviszonyt, hogy a végrendeleti örökös az örökhagyó halála után is milyen feltételekkel szerezheti meg a földet. A törvényhozásra tartozik, hogy az érintett végintézkedések kedvezményezettjei számára az alaptörvény-ellenes mulasztás feloldását milyen módon biztosítja.
[25]	Sem a közigazgatási határozat, sem a kétfokú bírósági döntés nem érinti az Alkotmánybíróság által megsemmisített Fftv. 34. § (3) bekezdés utolsó mondatát. A per tárgya nem az volt, hogy a végrendelet érvényes vagy érvénytelen. Alperes szerint is helyes az Alkotmánybíróság azon megállapítása, hogy az Fftv. nem rendelkezhet a végrendelet érvénytelenségéről, de arról rendelkezhet, hogy ki milyen módon szerezhet termőföldet, tehát megállapíthat szerzési korlátokat. 
A Kúria döntése és jogi indokai
[26]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint nem alapos.
[27]	A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdése szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye. A Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során, a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A felülvizsgálat tárgya a jogerős ítélet jogszerűségének megítélése.
[28]	A Kúria mindenekelőtt rögzíti, hogy a felperes felülvizsgálati kérelmét érdemben vizsgálta és bírálta el, figyelemmel a per teljes előzményi iratanyagára is. E szerint a felperesnek a közigazgatási és a kétfokú bírósági eljárásban kifejtett jogi érvelése lényege az volt, hogy az alperes helytelenül értelmezte és alkalmazta az Fftv. 10. § (2) bekezdését és a 34. § (3) bekezdését, amikor a felperessel, mint végrendeleti örökössel kapcsolatban az Fftv.-ben foglalt földszerzési korlátozás meglétét az örökhagyó halála időpontjához, tehát a hagyaték megnyíltához viszonyítva vizsgálta. Felperes szerint ugyanis azzal, hogy a végrendeleti örökös nem kapott időt, lehetőséget a szerzési akadály elhárítására, illetve annak utóbb megtörténte figyelmen kívül maradt, sérült az Alaptörvényben foglalt tulajdonhoz, örökléshez való joga. A hatósági bizonyítvány kiadására irányuló közigazgatási eljárásban már figyelembe kellett volna venni azt az örökhagyó halála napját követően történt körülményváltozást, hogy a felperes utóbb regisztráltatta magát földművesként, azaz elhárította az akadályt.
[29]	A felperes a felülvizsgálati kérelmében már az Alkotmánybíróság által a másodfokú jogerős bírósági ítéletet követően meghozott Abh.-ra hivatkozott, a felülvizsgálati kérelmét nagyrészt arra építette fel. A felülvizsgálati kérelem indokai címszó alatt abból bekezdéseket idézett, feltehető szándéka szerint és lényegében ezzel kívánva alátámasztani az eljárás során képviselt jogi érvelését.
[30]	A Kúria a per iratainak és az Abh. áttanulmányozásait követően megállapította, hogy sem az alperes sem a bíróságok nem értelmezték és alkalmazták helytelenül az Fftv. érintett §-ait, és ettől eltérő álláspont az Abh.-ból sem következik. Az alperesnek és a bíróságoknak a végrendeleti örökössel kapcsolatos - a törvényben egyértelműen megfogalmazott indokból fennálló - földszerzési korlátozás mikori időpontban való figyelembevételét kellett vizsgálnia. Ettől függött a hatósági bizonyítvány kiadhatósága.
[31]	A Kúria rögzíti, hogy az elsőfokú bíróság helyesen és okszerűen fogalmazta meg a perben eldöntendő kérdést, mely szerint a bíróságnak abban kellett állást foglalnia, hogy a hatóságnak a felperes szerzőképességét az eljárás megindulása időpontjában vagy az öröklés megnyílta időpontjára nézve kellett vizsgálnia. Az időpont azért volt lényeges, mert a felperesnek az Fftv. 10. § (1) bekezdése szerinti szerzőképessége a két időpontban eltérő volt. Az elsőfokú bíróság helytálló következtetést vont le, eltérő szabályozás hiányában helyesen a Ptk.-nak az öröklés megnyílására vonatkozó szabályait vette alapul az időpont megállapításánál, és ezt ugyancsak helyesen, jogszerűen hagyta helyben a másodfokú bíróság is. A Kúria hangsúlyozza, hogy ezen álláspontot nemhogy nem gyengíti az Abh., hanem éppen megerősíti. 
[32]	E körben rámutat a Kúria, hogy az Abh. a mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet arra az esetre állapította meg, ha a végintézkedésen alapuló tulajdonszerzés jóváhagyásának megtagadása következtében a törvényes öröklés rendjén az állam öröklése áll be. Az Országgyűlésnek erre tekintettel kell gondoskodnia olyan jogszabály megalkotásáról, amely a végrendeleti örökös javára megváltást állapít meg. Az Alkotmánybíróság a jogalkotási feladat határidejét 2017. december 31-ben jelölte meg.
[33]	Ezt meghaladóan az Alkotmánybíróság további konkrét kérdést illetően mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet nem mondott ki, és egyéb jogalkotási kötelezettséget nem írt elő. Arra mutatott rá, a törvényhozásra tartozik annak eldöntése, hogy a végintézkedések kedvezményezettei számára a mulasztás feloldását miként biztosítja, amelynek több módja is lehet. A mulasztás kiküszöböléséhez ugyanakkor mindössze annyi szükséges, hogy végső soron a végrendeleti örökös az állammal szemben vagyoni megváltáshoz jusson. Ehhez kapcsolódóan az Alkotmánybíróság az Fftv. mindössze egy mondatát (34. § (3) bekezdés utolsó mondat) semmisítette meg, amely a tulajdonszerzés megtagadása esetére a végrendelet ezen részének érvénytelenné nyilvánítását írta elő.
[34]	A Kúria kiemeli, jelen per tényállása abban a lényeges kérdésben tér el az Abh. alapjául szolgáló tényállástól, hogy a perbeli esetben a közjegyzői átírat tanúsága szerint vannak természetes személy törvényes örökösök, akik a hagyaték átadása alapjául a végintézkedést nem is fogadták el. Perbeli ügyben a törvényes örökös tehát nem a Magyar Állam. Helyesen utalt az alperes arra, hogy a teljes tárgyazonosság hiányában és egyben annak következményeképpen önmagában a hivatkozott Abh. a felperes által felhozott jogsérelem kiküszöbölésére jelen per keretei között nem ad módot. Az pedig még nem ismert, hogy a jogalkotó esetlegesen később mikor és milyen szabályozást alkot, mivel az jelenleg még nem történt meg.
[35]	Az Abh. [43]-[44] bekezdésében foglalt jogkövetkezményekkel, alkalmazási tilalommal kapcsolatban a Kúriának csak az áll módjában, hogy mellőzi az alperesi határozatból a megsemmisített jogszabályi rendelkezésre utalást, ennyiben részben módosítva a határozatnak (és egyben az azt „helybenhagyó" első- és másodfokú ítéletnek) az indokolását. Ez azonban az ügy érdemére nem hat ki, hiszen amint arra az alperes szintén helyesen utalt, a határozati döntés nem a végrendelet érvénytelenségén, hanem az Fftv.-ben rögzített szerzési korlátozáson alapult.
[36]	Itt kell megjegyezni, hogy e körülmény az ügy érdemét azért sem érinti, mert amint arra az Abh. [45]. pontja is utalt, a hagyatéki eljárásról szóló 2010. évi XXXVIII. törvény 71. § (6) bekezdése szerint, ha a mezőgazdasági igazgatási szerv az Fftv. alapján a hatósági bizonyítvány kiadását megtagadja, a közjegyző a végrendelet ezzel ellentétes rendelkezését semmisnek tekinti. A hagyaték az érintett része tekintetében a végrendeleti örökösnek ideiglenes hatállyal sem adható át. Erre irányuló indítvány hiányában az Alkotmánybíróság ezt a rendelkezést annak ellenére nem vizsgálhatta, hogy tartalmilag részben azonos a Fftv. megsemmisítéssel érintett 34. § (3) bekezdése utolsó mondatával. A jogrendszerben így keletkezett ellentmondás azonban csak a mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet kiküszöbölő jogalkotás során orvosolható.
[37]	Hangsúlyozza ugyanakkor a Kúria, hogy az Abh. indokolása afelől nem hagyott kétséget, miszerint a végrendeleti öröklés esetében is az örökhagyó halálának pillanatában fennálló tényhelyzetre tekintettel kell az Fftv.-ben előírt szerzőképesség feltételei meglétét megállapítani. Jelenleg nincs szabály arra, hogy ettől el lehetne térni. Éppen arról szól az Abh., hogy a törvényalkotó nem szabályozta azt a feltételrendszert, jogi helyzetet, hogy a végrendeleti örökös „az örökhagyó halála után is" milyen feltételekkel szerezheti meg a földet.
[38]	A Kúria kiemeli, hogy sem az alperesi határozat, sem a két fokon hozott bírósági ítéletek nem sértették meg az ügyben releváns, alkalmazandó, hatályos jogszabályokat, az alkotmánybírósági döntés sem írta felül azokat. A föld, mint speciális tulajdoni tárgy megszerzésére vonatkozó törvényi korlátozás és a végintézkedésen alapuló öröklés jogi szabályai összhangjának megteremtése szuverén jogalkotói feladat. Az Alkotmánybíróság erre vonatkozóan kötelező erővel csak azt mondta ki, hogy amennyiben a végrendeleti örökös a feltételek hiányában a földet nem szerezheti meg, és ezért az állam örököl, akkor az államtól megváltás illeti meg. 
[39]	Amint az Abh. rámutatott az arányosság követelményét az is biztosíthatja, ha a vagyoni hátrány kompenzálására lehetőséget biztosít a törvényi szabályozás. Ezért az Alkotmánybíróság az Alaptörvény XIII. cikk (1) bekezdését sértő alaptörvény-ellenes helyzet felszámolása érdekében kizárólag a rendelkező rész első pontjában foglaltak szerint, azaz az állam öröklése esetére mulasztásban megnyilvánuló alaptörvény-ellenességet állapított meg. A jelenlegi szabályozási környezet mindössze azt követeli meg, hogy a végrendeleti örökös a tulajdonszerzés akadálya miatt az állammal szemben ne maradjon megváltás nélkül. Az Abh.  [43] pontja szerint elrendelt alkalmazási tilalom az alkotmányjogi panaszra okot adó azzal megegyező tárgyú ügyekre, illetve az Fftv. megsemmisített rendelkezésére nézve irányadó.
[40]	A Kúria megállapította, hogy a jelen rendkívüli jogorvoslat keretei között a felperes  felülvizsgálati kérelme érdemben nem volt alapos. A továbbra is hatályban lévő jogszabályokra tekintettel és figyelemmel a hivatkozott Abh.-ra is, a jogerős ítélet jogszerű.
[41]	Ezért a Kúria az érdemben helyes másodfokú jogerős ítéletet - az indokolás fentiek szerinti részbeni módosításával, a megsemmisített rendelkezés mellőzésével - a Pp. 275. § (3) bekezdése értelmében hatályában fenntartotta.
A döntés elvi tartalma
[42]	Föld tulajdonjogának végintézkedés útján történő megszerzése esetén a törvényes szerzési korlátozásokat az öröklés megnyílta, azaz az örökhagyó halála időpontjára tekintettel kell vizsgálni.
Záró rész
[43]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (1) bekezdése alkalmazásával tárgyaláson kívül bírálta el.
[44]	A Kúria - figyelemmel az indokolás részbeni módosítására - a Pp. 81. § (1) bekezdése szerint rendelkezett akként, hogy a felülvizsgálati perköltségüket a peres felek maguk viselik.
[45]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése szerinti felülvizsgálati eljárási illetéket a költségmentességről szóló 6/1986 (VI.26.) IM. rendelet 14. §-a alapulvételével az állam viseli.
[46]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2018. április 18.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Mudráné dr. Láng Erzsébet s.k. előadó bíró, Dr. Sugár Tamás s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő