A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e

Az ügy száma: 	Kfv.V.35.739/2015/7. szám
A tanács tagjai: 	 Dr. Lomnici Zoltán a tanács elnöke
	 Dr. Kárpáti Magdolna előadó bíró
                             Dr. Kurucz Krisztina bíró

A felperes: 
A felperes képviselője:  Németh&Szilágyi Ügyvédi Iroda
	  (ügyintéző: dr. Németh N. Zoltán ügyvéd)

Az alperes: 	Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága, mint a 
Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatóságának jogutódja 
Az alperes képviselője: dr. Tarcsi Csaba  jogtanácsos

A per tárgya: adóügyben hozott közigazgatási határozat bíróság általi felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes 

Az elsőfokú bíróság határozatának száma: Egri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2015. június 23. napján kelt 8.K.27.257/2014/15. számú ítélet

Rendelkező rész

A Kúria az Egri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 8.K.27.257/2014/15. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az alperesnek 15 napon belül 25.000 (huszonötezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 2.022.900 (kettőmillió-huszonkettőezer-kilencszáz) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Ez ellen az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes a 2012. december havi általános forgalmi adó (áfa) bevallásában levonható adóként szerepeltette a D. Kft. (Kft1.) által kibocsátott 325.281 EUR (bruttó 95.149.111 Ft) összegű számla adótartalmát, 20.228.551 Ft-ot. A bizonylaton termék megnevezéseként B. MT4 bálázó gép került feltüntetésre.
[2]	Az adóhatóság a felperesnél 2012. december hónapra áfa adónemben bevallások utólagos vizsgálatára irányuló, pénzösszeg kiutalása előtti ellenőrzést végzett. Az alperes a 2014. szeptember 15. napján kelt határozatában helybenhagyta a revízió eredményeként hozott elsőfokú határozatot.  A felperes terhére 20.229.000 Ft adókülönbözetet írt elő, amelyből 8.921.000 Ft-ot adóhiánynak, 11.308.000 Ft-ot jogosulatlan igénylésnek minősített, 10.114.000 Ft adóbírságot szabott ki, 783.000 Ft késedelmi pótlékot számított fel. Érdemi döntését az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (Art.)  1. § (7) bekezdésére, 2. § (1) bekezdésére, 5. § (1) bekezdésére, az általános forgalmi adóról 2007. évi CXXVII. törvény (Áfa tv.) 120. § a) pontjára, 127. § (1) bekezdés a) pontjára, a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (Szám.tv.) 15. § (3) bekezdésére, 165. § (2) bekezdésére, 166. § (2) és (3) bekezdéseire alapította. 
[3]	Az alperes határozatának indokolása a következőket tartalmazza:
[4]	A felperes a Kft1. számláján feltüntetett bálázó gépet bizonylata szerint 2012. január 3-án, azaz még a beszerzést megelőzően értékesítette 264000 EUR értékben a F. G. s.r.o. (szlovák társaság) részére, amely ezt, bizonylata szerint, 2012. január 9-én 268000 EUR értékben értékesítette tovább a M.2003. Kft.-nek (Kft2.), amelynek telephelye azonos a felperesével. A közigazgatási eljárás során lefolytatott kapcsolódó vizsgálatok, ellenőrzések, nemzetközi megkeresések, továbbá egyéb adatok alapján azonban az állapítható meg, hogy a Kft.1. nem vásárolt és nem is tartott nyilván bálázó gépet, nem rendelkezik bálázó gép beszerzésére vonatkozó számlával, adásvételi szerződéssel, árajánlattal, megrendeléssel, szállításra vonatkozó bizonylattal, fuvarokmánnyal, ilyen beszerzést bevallásaiban sem szerepeltetett, e termék átadására, átvételére vonatkozó hiteles dokumentum nem áll rendelkezésre. A magyar ügyvezetővel rendelkező szlovák társaság felé kibocsátott számlát a felperes közösségi értékesítésként kezelte, ezt áfa mentesen bocsátotta ki, de hiteles bizonylatokkal nem tudta igazolni a Szlovákiába történő kiszállítást. A szlovák adóhatóság tájékoztatása szerint a szlovák társaság székhelye egy elhagyatott ház, ahol senki nem érhető el, itt küldeményeket sem vesznek át, e társaság nem rendelkezik iratokkal és utolsó adóbevallását 2012. I. negyedévére nyújtotta be.  A szlovák adóhatóság szerint a bálázó gépet soha nem vitték be Szlovákia területére. Az olasz Bonfiglioli cég, a megkeresésre adott válasza értelmében, soha nem állt üzleti kapcsolatban a Kft1.-el és a felperessel sem. A gép használójaként a Kft2.-őt és az R.  Kft.-t jelölte meg, mely utóbbi cég már 2010. évben beolvadt a Kft.2-be, és úgy nyilatkozott, hogy a bálázó gépet 80000 EUR értékben e társaságoknak szállította le. 
[5]	A felperes a 2012. december havi beszerzést terhelő áfa analitikájában azokat a számlákat szerepeltette, amelyeket a Kft2. állított ki részére, és ezek közül az egyik stornó számla, amelynek kiállítására a revízió miatt került sor. A felperes által befogadott, majd később stornírozott számla szerint a felperes a Kft2.-től 2011. december 19-ei teljesítési időponttal olyan számlát fogadott be, amelyen 10.000.000 Ft értékben egy MT14 Compattore bálázó gép került értékesítésre. A felperes ezt 2011. december 19-én aktiválta, majd értékesítés miatt 2012. január 3-án vezette ki nyilvántartásából. A felperes és a Kft2. működési helyének azonosságán túl családi összefonódás is kimutatható, mivel a felperes ügyvezetője, továbbá a Kft2. ügyvezetője egymás hozzátartozói. 
[6]	Tekintettel arra, hogy a bálázó gépet a rendelkezésre álló adatokból megállapíthatóan a Kft1. nem szerezte be, nem is értékesítette a felperes részére. A felperes által Kft1.-től befogadott számlán feltüntetett gazdasági esemény a bizonylaton szereplő felek között nem jöhetett és nem is jött létre.   A Kft1. számlája tartalmilag hiteltelen, mert semmi nem igazolja, hogy a gazdasági esemény a számla szerinti felek között, a számla szerinti módon  megvalósult volna. Ez a számla csupán az adóalap csökkentés, illetve a jogosulatlan visszaigénylés dokumentálását szolgálta. A felperes nem járt el kellő körültekintéssel, és nem tette meg a tőle ésszerűen elvárható intézkedéseket sem annak érdekében, hogy az adókijátszásban való részvételt elkerülje.  A láncolatban forgó termék értéke egyébként a valós piaci ár és értékviszonyoknak sem felel meg, és az ebben résztvevő felek figyelmen kívül hagyták a rendeltetésszerű joggyakorlás elvét, őket kizárólag az adóalap csökkentésben és adó visszaigénylésben megjelenő adóelőny motiválta. A felperes tevőleges magatartásával az adókijátszás aktív résztvevője volt, ezért a Kft.1. számla alapján nem gyakorolhat adólevonási jogot.

A kereseti kérelem és az alperes védekezése

[7]	A felperes keresetében az alperes határozatának elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését, „szükség esetén" az adóhatóság új eljárásra kötelezését kérte.
[8]	Az alperes ellenkérelmében a felperes keresetének elutasítását kérte. 

A jogerős elsőfokú ítélet

[9]	Az elsőfokú bíróság a felperes keresetét elutasította. Ítéletének indokolása szerint az alperes az ügyben széles körű bizonyítást folytatott le, a határozatában megállapított tényállásból helytálló ténybeli és jogkövetkeztetéseket vont le, érdemi döntése a kereset által vitatott körben nem jogszabálysértő.
[10]	A felperes által előadottak nem támasztják alá a Kft1. által kibocsátott számla tartalmi hitelességét.  A felperes a per során nem tudta bizonyítani, hogy a Kft1.-től befogadott számla kapcsán fennállnának az adólevonási jog feltételei. A bizonyítási eljárás eredményeként az állapítható meg, hogy a perben vitatott ügyletek során a felek szándéka adókijátszásra irányult. Ezt támasztja alá a társaságok közötti személyi összefonódás, a bizonylatok, illetve az ezek érvénytelenítését követően kiállított további számla is. A nemzetközi megkeresés adatai értelmében a Kft2., illetve cége szerezte meg a gyártó olasz társaságtól a gépet, amely később jóval nagyobb összegben került továbbszámlázásra, ezért az a tény, hogy a gép a felperes telephelyen fellelhető volt, nem bizonyítja a Kft1. számlájának tartalmi hitelességét. A felperes által hivatkozott továbbértékesítés, majd az újabb számlakibocsátás és gépértékesítés a Kft2. részére pedig kizárólag az adókijátszási szándék alátámasztásaként értékelhető. A számlázási láncolattal ugyanis a Kft2.-nek nyílt lehetősége a gép beszerzésének dokumentálására. Semmilyen gazdasági indoka nem volt annak, hogy a felperes az általa bizonylatok szerint megvásárolt gépet egy szlovák társaság részére értékesítse, majd ezt a vele azonos telephellyel, személyi összefonódással rendelkező társaság megvásárolja.  Mindez, ahogyan erre az alperes helytállóan hivatkozott, a Kft2. érdekében állt, mivel így volt lehetősége vissza nem térítendő támogatás igénybe vételére.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[11]	A felperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, kereseti kérelme szerinti döntés meghozatalát, vagy hatályon kívül helyezés mellett az elsőfokú bíróság utasítását kérte új eljárásra, új határozat hozatalára. Érvelése szerint az alperes határozata nem felel meg a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 4. § (1) bekezdésében, az Art. 97. §-ában, az  Áfa tv. 5. § (1) bekezdésében, 119. § (1) bekezdésében, 120. § a) pontjában, 127. § (1) bekezdés a) pontjában, az Európai Unió Bírósága (EUB) joggyakorlatában, a 112/2006/ EK Irányelv (Irányelv) 167. cikkében, 168. cikk a) pontjában, 178. cikk a) pontjában, 273. cikkében foglaltaknak. Kifejtette, hogy nem tudott, illetve nem tudhatott az adókijátszásról, amely egyébként sem valósult meg. Adólevonási jogát jogszerűen gyakorolta. A perrel érintett számla tartalmilag hiteles. Ő és a szlovák társaság a számlát, illetve az ezen szereplő gazdasági eseményt egyezően tartotta nyilván, pénzügyi rendezésre is sor került, a gazdasági események többlépcsős, egyértelmű, világos, hatósági engedélyekkel bizonyítottan végbement valós események. 
[12]	Az alperes ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte.

A Kúria döntése és jogi indokai

[13]	A felülvizsgálati eljárásban, rendkívüli jogorvoslati jellege miatt, nem kerülhet sor bizonyítás felvételére, a bizonyítékok ismételt egybevetésére, felülmérlegelésre, a Kúria, a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 275. §-a értelmében, a felülvizsgálati kérelem által vitatott körben a rendelkezésére álló iratok alapján dönthet (BH.2002.29., 2012.179.). 
[14]	Ítéleti tényállás kapcsán jogszabálysértés csak akkor állapítható meg, ha az hiányos, iratellenes, avagy téves, okszerűtlen, a logika szabályainak ellentmondó tényeket, ténybeli következtetéseket rögzít. Nem állapítható meg iratellenesség azon a címen, hogy a fél álláspontja valamely bizonyíték bizonyító ereje tekintetében nem azonos a bíróságéval, mert ez nem iratellenességre utal, hanem a bizonyítékok felülmérlegelésére irányul, amire a rendkívüli jogorvoslati eljárásban nem kerülhet sor.
[15]	A Kúria, a Pp. 275. §-a alapján eljárva, azt állapította meg, hogy a jogerős ítélet megfelel a Pp. 206. § (1) bekezdésében, 221. § (1) bekezdésében foglaltaknak. A felperes a felülvizsgálati kérelmében sem jelölt meg egyetlen egy olyan adatot, tény, körülményt vagy bizonyítékot, amely az ügy érdemi eldöntése szempontjából relevánsnak minősülne, és amelyet az elsőfokú bíróság ítéletében ne értékelt volna indokolási kötelezettségét is teljesítve. A felperes felülvizsgálati kérelme, tartalmát tekintve, a bizonyítékok felülmérlegelésére irányul, amire a rendkívüli jogorvoslati eljárásban, az előzőekben említettek miatt, nem kerülhetett sor. A Kúria ezért a felülvizsgálati eljárás során irányadónak tekintette az elsőfokú ítéletben okszerű bizonyítékértékelés eredményeként jogszerűen megállapított tényállást.
[16]	A Kúria egyetért az elsőfokú bíróság ítéletében kifejtett állásponttal, amely helytálló ténybeli és jogkövetkeztetéseken alapul, ezért ennek megismétlése helyett, a felülvizsgálati kérelemben előadottakra figyelemmel, csupán a következőkre mutat rá:
[17]	A rendelkezésre álló adatok alapján az elsőfokú bíróság helytállóan minősítette az alperes határozatát jogszerűnek. A jogvita eldöntésére irányadó nemzeti és közösségi  jogszabályi rendelkezéseknek megfelelően állapította meg, hogy a Kft1.  tartalmilag hiteltelen számlája kapcsán nem gyakorolható az adólevonási jog. A felperes felülvizsgálati kérelmében sem tudott megjelölni olyan bizonyítékot, amely alátámaszthatta volna az Art. 97.§-ának megsértésére vonatkozó érvelését. A felperes az elsőfokú bírósági eljárás során, a Pp. 164. § (1) bekezdése alapján eljárva, nem nyújtott be olyan bizonyítékot sem, amely alkalmas lett volna azoknak az alperesi határozatba foglalt tényeknek, adatoknak, bizonyítékoknak a megdöntésére, amelyek igazolják, hogy a Kft1. számlája szerinti gazdasági eseményre ténylegesen nem került sor,  ezért a felperes által adólevonási jog alapjául felhasznált számla tartalmilag hiteltelen bizonylat.
[18]	Az EUB ítéletében (C-80/11., C-142/11., C-324/11., C-409/04. C-494/10. ...stb) ítéleteiben kifejtett jogértelmezés szerint sem ellentétes az uniós joggal, ha a tagállamok hatóságai, továbbá bíróságai azt követelik meg, illetve várják el a gazdasági szereplőtől, hogy tegyen meg minden tőle ésszerűen elvárható intézkedést annak érdekében, hogy az általa teljesített ügylet ne vezessen adókijátszáshoz. A közösségi joggyakorlatból is az következik, hogy a nemzeti hatóságoknak és bíróságoknak meg kell tagadniuk az adólevonás jog által biztosított előnyt akkor, ha az objektív körülmények alapján megállapítható, hogy az adóalany tudta, vagy tudnia kellett volna arról, hogy beszerzésével az áfa szabályok kikerülését megvalósító ügyletben vesz részt.
[19]	A rendelkezésre álló adatokból egyértelműen megállapítható, hogy Kft1. nem értékesíthetett és nem is értékesített bálázó gépet a felperes részére. A felperestől ésszerűen elvárható lett volna, hogy azzal kössön ügyletet, aki képes a teljesítésre, de nem így járt el. Jogi képviselője nem is tudott érdemben nyilatkozni a bálázó gép megvásárlásáról, szállításának körülményeiről, és az ügyletek nem feleltek meg a valós piaci ár és értékviszonyoknak sem. Kiemeli e körben a Kúria is, hogy egy gazdasági társaság csak azt adhatja tovább, amivel maga is rendelkezik, amit maga is beszerzett. A számla szerinti bálázó gép az adóhatósági határozatokba foglalt, felperes által meg nem cáfolt adatok szerint, nem állt a Kft1. tulajdonában, e felett nem volt rendelkezési jogosultsága sem, ezért ezt a felperes részére nem értékesíthette. A felperes továbbá nem igazolt egyetlen egy olyan adatot sem, amely alkalmas lett volna annak megállapítására, hogy megtette az ésszerű intézkedéseket annak érdekében, hogy az adólevonás jogának alapjául szolgáló ügylet ne vezessen adókijátszáshoz. Az első fokú bíróság iratszerűen utalt e körben arra is, hogy a felperes és a Kft.2. működési helye azonos, egymástól nem független társaságok, ügyvezetőik egymás közeli hozzátartozói. Mindezek, továbbá a valós gazdasági folyamatokkal ellentétes számlák, a közösségi értékesítés hiánya is azt támasztja alá, hogy a támogatáshoz szükséges bizonylatokat az ebben részt vevő felek az értékesítési láncolat segítségével hozták létre, és erről a felperesnek tudomása volt. 
[20]	Az előzőekben kifejtettekre figyelemmel a Kúria a jogerős ítéletet, amely eljárási és anyagi jogszabálysértés nélkül meghozott határozat, a Pp.  275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma

[21]	A felülvizsgálati eljárásban nem kerülhet sor a bizonyítékok ismételt egybevetésére, felülmérlegelésre, a Kúria a felülvizsgálati kérelem által vitatott körben a rendelkezésére álló iratok alapján dönthet.

Záró rész

[22]	A felperes a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles a felülvizsgálati eljárási költség megfizetésére.
[23]	A felülvizsgálati eljárási illetékre vonatkozó ítéleti rendelkezés az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdésében és a személyes költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésében foglaltakon alapul.
[24]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.

, 2016. április 28.

. Lomnici Zoltán sk. a tanács elnöke, Dr. Kárpáti Magdolna sk. előadó bíró, Dr. Kurucz Krisztina sk. bíró