A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e

Az ügy száma: 	Kfv.V.35.709/2015/6.
A tanács tagjai: . Lomnici Zoltán a tanács elnöke
. Kurucz Krisztina előadó bíró
. Kárpáti Magdolna bíró
	
A felperes: 
                    
A felperes képviselője: dr. Takács Gábor ügyvéd

Az alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága, mint a Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-magyarországi Adó Főigazgatósága jogutódja
Az alperes képviselője: dr. Gégény Dóra jogtanácsos
	
A per tárgya: adóügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata
A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes 7. sorszám alatt 
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2015. július 3. napján kelt 12. K.27.108/2015/6. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 12.K.27.108/2015/6. számú ítéletét hatályában fenntartja.
A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A Nemzeti Adó és Vámhivatal  Megyei Adóigazgatóság (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) a felperesnél 2010., 2011. évekre általános forgalmi adó (áfa) adónemben végzett bevallások utólagos vizsgálatára irányuló ellenőrzésének eredményeként - megismételt eljárásban - a 2014. február 19. napján kelt határozatával a felperest 2.072.000 Ft adókülönbözet, 1.282.000 Ft adóbírság és 665.000 Ft késedelmi pótlék megfizetésére kötelezte.
[2]	A fellebbezés folytán eljárt alperes a 2014. június 17. napján kelt határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. 
[3]	Döntését (egyebek mellett) az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (a továbbiakban: Áfa tv.) 120.§ a) pontja, 127.§ (1) bekezdése, a számvitelről szóló 2000. évi C. törvény (a továbbiakban: Sztv.) 15.§ (3) bekezdése, 165.§ (2) bekezdése, 166.§ (2) bekezdése, az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (a továbbiakban: Art.) 97.§ (4)-(6) bekezdései alkalmazásával hozta meg. 
[4]	Indokolása szerint felperes 2010. évben a P.H. Kft.-től (a továbbiakban: számlakibocsátó) befogadott, alkatrészek ára és munkadíj tartamú, 6 db számla áfa tartalmát adóbevallásában levonásba helyezte, az ellenértékeket készpénzben fizette ki. Az elsőfokú hatóság helytállóan döntött akként, hogy a számlák nem hiteles bizonylatok, azokra adólevonási jog nem alapítható, mert nem nyert bizonyítást, hogy a gépjármű javítási munkákat a számlakibocsátó végezte el, illetve a felperes kellő körültekintő eljárása sem igazolt.

A kereseti kérelem

[5]	A felperes keresetében a számlakibocsátó számláira vonatkozóan a határozatok hatályon kívül helyezését kérte. Álláspontja szerint az adóhatóság a tényállást teljes körűen nem tisztázta, objektív tényekkel nem igazolta, hogy adókijátszásban vett volna részt. Állította, hogy valós gazdasági események alapján a befogadott hiteles számlákra alapított adózói magatartása jogszerű. 

Az elsőfokú ítélet

[6]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével az alperes határozatát - az elsőfokú határozat 2/b., 4. és 5. pontjaira kiterjedően - a számlakibocsátó számláit érintő megállapításokra és a kapcsolódó adóbírságra, késedelmi pótlékra vonatkozó részeiben hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú adóhatóságot e körben új eljárásra kötelezte. 
[7]	Indokolása szerint a lefolytatott bizonyítási eljárás eredményeként - figyelemmel a közigazgatási eljárásban meg nem hallgatott N. G. tanú vallomására, ami azt támasztotta alá, hogy 2010. év elején a számlakibocsátó a simontornyai telephelyen végzett gazdasági tevékenységet, amelynek során a felperes teherautóit is javította, a munkát ő és a számlakibocsátó volt ügyvezetője végezte, és összevetve e tanúvallomást az adóhatóság részéről beszerzett nyilatkozatokkal - azt állapította meg, hogy lényegi kérdésekben a vallomások és nyilatkozatok között ellentmondás feszül, az adóhatóság tényállás tisztázási kötelezettségét maradéktalanul nem teljesítette, ezért nem egyértelmű az a következtetése, hogy a számla szerinti gazdasági események nem valósultak meg. 
[8]	A megismételt eljárásban az adóhatóság a tényállás teljes körű tisztázása után tehet megállapítást a gazdasági eseményekre és az azokra vonatkozó felperesi tudattartalomra. 

A felülvizsgálati kérelem

[9]	Az alperes felülvizsgálati kérelmében az ítélet hatályon kívül helyezését és a kereset elutasítását, illetve az elsőfokú bíróság új eljárásra utasítását kérte.  Álláspontja szerint az ítélet sérti az Áfa tv., az Sztv., az Art. alkalmazott jogszabályhelyeit, az elsőfokú bíróság a rendelkezésre álló bizonyítékok okszerűtlen értékelésével jogsértő határozatot hozott. Lényegében megismételte és fenntartotta a határozatában foglaltakat.

A Kúria döntése és jogi indokai

[10]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[11]	Elsődlegesen rögzíti a Kúria, a felek között nem volt vitatott az adólevonásra alkalmazandó jogszabályi kör, az irányadó törvényhelyek értelmezése, amelyek közül az Áfa tv. 120.§-ának a) pontja szerint abban a mértékben, amilyen mértékben az adóalany - ilyen minőségében - a terméket, szolgáltatást adóköteles termékértékesítése, szolgáltatásnyújtása érdekében használja, egyéb módon hasznosítja, jogosult arra, hogy az általa fizetendő adóból levonja azt az adót, amelyet termék beszerzéséhez, szolgáltatás igénybevételéhez kapcsolódóan egy másik adóalany - ideértve az Eva. hatálya alá tartozó személyt, szervezetet is - rá áthárított. Az Áfa tv. 127.§-ának (1) bekezdés a) pontja alapján az adólevonási jog gyakorlásának tárgyi feltétele, hogy az adóalany személyes rendelkezésére álljon a 120.§ a) pontjában említett esetben a nevére szóló, az ügylet teljesítését tanúsító számla. A könyvvitelben rögzített és a beszámolóban szereplő tételeknek a valóságban is megtalálhatóknak, bizonyíthatóknak, kívülállók által is megállapíthatóknak kell lenniük /a valódiság elve/. A számviteli bizonylat adatainak alakilag és tartalmilag hitelesnek, megbízhatónak és helytállónak kell lennie (Sztv. 15.§-ának (3) bekezdése, 166.§-ának (2) bekezdése).
[12]	A felek továbbá a nemzeti jogszabályok mellett álláspontjuk alátámasztására idéztek is  uniós normákat (a Tanács 2006. november 28-i 2006/112/EK Irányelve a közös hozzáadottértékadó-rendszerről), és legfelsőbb bírósági/kúriai ítéletekkel együtt az Európai Unió Bíróságának az adólevonás körében meghozott ítéleteit (C-80/11 - C-142/11.).
[13]	A felek között a közigazgatási eljárás során és a perben is a tényállás körében volt az egyet nem értés, hogy az adóhatóság a valósággal egyező, teljes körű és minden elemében bizonyított tényállást állapított-e meg, amelyre az anyagi adójogszabályokat alkalmaznia kellett. 
[14]	Az Art. előírja az adóhatóságnak, hogy az ellenőrzés folyamán a tényállást köteles tisztázni és bizonyítani (97.§ (4) bekezdése), ahogyan az Art. 5.§ (1) bekezdése alapján alkalmazandó a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény 2.§ (3) bekezdése is, hogy a hatóság döntését valósághű tényállásra alapozza. 
[15]	A Kúria hangsúlyozza, hogy minden ügynek saját és konkrét tényállása van, amely alapozza meg a mikénti döntést. A hazai és külföldi ítéletekre tény- és jogazonosság esetén lehetséges hivatkozni, azonban a jogszabályok alkalmazása és a már meghozott ítéletekre való hivatkozás helyességének vizsgálatát megelőzi az abban való döntés, hogy a határozatokban megállapított, az adott ügyre vonatkozó tényállás bizonyítottan megfelel a valóságnak. 
[16]	Az adóhatóság rögzítette határozatában, hogy a számlakibocsátót a cégbíróság 2013. július 10-én a cégnyilvántartásból törölte, a felszámoló biztostól iratokat nem kapott, a cég könyvelése nem áll rendelkezésre. A számlák mellett az adóhatóság az azokhoz kapcsolódó munkalapokat vizsgálta, kifogásolta, hogy nincsenek sorszámozva, és a rajtuk lévő aláírások olvashatatlanok. Az elsőfokú bíróság ugyanakkor azt állapította meg, hogy a számlák és a munkalapok egymásnak megfeleltethetők, mert a számlák a feltüntettek szerint: a „munkalap alapján" kerültek kiállításra, a munkalapokon található végösszegek megegyeznek a számlákon feltüntetett áfa nélküli számlaértékekkel, a ledolgozott munkaórák száma is egyezően szerepel mind a munkalapokon, mind a számlákon, ahogyan a dátumok, illetve teljesítési időpontok is azonosak.  A közigazgatási iratokban található fénymásolt számlákon - a felülvizsgálati kérelemben foglaltakkal ellentétben - a sorszám felett nincsen írás, így az elsőfokú bíróság csak azt rögzíthette, hogy rendszámot a munkalapok tartalmaznak.     
[17]	A számlák és a munkalapok mellett az adóhatóság megállapításait (dokumentumok, könyvelési anyag hiányában) nagyobbrészt nyilatkozatokra, tanúvallomásokra alapította. 
[18]	Az alperes rögzítette határozatában, hogy a felperes Simontornyán tartotta karban, javíttatta a gépjárműveit, továbbá azt is, hogy a javítás helyszíneként megjelölt simontornyai ingatlan tulajdonosa az ellenőrzés befejezéséig nem nyilatkozott arra a hatósági kérdésre, hogy ingatlanára vonatkozóan cégekkel állt-e bérleti jogviszonyban. Az elsőfokú bíróság a perben meghallgatta az ingatlantulajdonost, a tanúvallomás szerint a számlakibocsátó használta az ingatlanon lévő autószerelő műhelyt, és javította a felperes gépjárműveit.  
[19]	Az elsőfokú bíróság azt állapította meg, hogy az ügyben rendelkezésre álló okiratok: a számlák és a munkalapok egymásnak megfeleltethetőek, az ingatlan- és műhelytulajdonos perben meghallgatott tanú vallomásában igazolta a számlatartalmakat, amely tények, bizonyítékok ellentétben állnak az adóhatóság nagyobbrészt nyilatkozatokon és tanúvallomásokon alapuló megállapításaival. Az elsőfokú bíróság ezért a keresetnek helyt adott, és a tényállás teljes körű bizonyítása érdekében a határozatokat hatályon kívül helyezve az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezte.   
[20]	A felülvizsgálati eljárásban a Kúria a jogerős ítéletet vizsgálja felül a felülvizsgálati kérelem keretein belül (Pp. 270.§), a rendelkezésre álló bizonyítékok alapján. A felülvizsgálati eljárásban a bizonyítékok felülmérlegelésének, további bizonyítás felvételének nincs helye (Pp. 275.§-ának (1) bekezdése). 
[21]	Jogszabálysértést a megállapított tényállás iratellenessége, a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen vagy a logika szabályaival ellentétes mérlegelése megalapozhat, ilyen jogsértést azonban a felülvizsgálati kérelem alapján a Kúria nem állapított meg. 
[22]	Kiemeli a Kúria, hogy az elsőfokú bíróság bizonyítási eljárás eredményeként meghozott ítélete megfelel a Pp. 221.§ (1) bekezdésében foglaltaknak: tényállásának elemei a valóságnak megfelelőek, részletesen ismertetett az első- és másodfokú eljárás, a határozatokban foglaltak, a hatóság bizonyítási eljárása, bizonyíték értékelése, megállapításai. Rögzítette a keresetben foglaltakat, megjelölte az irányadó jogszabályokat, alkalmazásukhoz - a tényállással való összevetés alapján - pontos és helytálló magyarázatot adva. 
[23]	Az elsőfokú bíróság tételesen, rendkívül részletesen vizsgált minden bizonyítékot, az iratokat, nyilatkozatokat, a tanúvallomásokat, amelyeket a Pp. 206.§ (1) bekezdése szerint egyenként és összességükben értékelte, minősítve bizonyító erejüket. Jogi álláspontját, alapítva a perben lefolytatott bizonyítási eljárásra is, miszerint az adóhatóság tényállás tisztázási kötelezettségének maradéktalanul nem tett eleget, részletesen kimunkálta, okfejtése közérthető, logikus, ahogyan az új eljárásra való utasítása is. A jogerős ítélet - a felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálva - az alperes által megjelölt jogszabályokat nem sérti, jogszerű, megfelel az uniós normáknak is. 
[24]	Az adóhatóság az adójogszabályokat bizonyított tényekre alkalmazhatja, a közigazgatási hatóság tényállás megállapítási és bizonyítási kötelezettségét jogszabályi lehetőség hiányában a bíróság nem teljesítheti. Az Art. 97.§ (6) bekezdése szerint az adóhatóság a tényállás tisztázása során az adózó javára szolgáló tényeket is köteles feltárni, a nem bizonyított tény, körülmény - a becslési eljárás kivételével - az adózó terhére nem értékelhető. E jogszabályhely alapján, figyelemmel a perbeli bizonyítékra és arra, hogy az adóhatóság tényállása nagyobbrészt nyilatkozatokon és tanúvallomásokon alapul, a Kúria álláspontja helytállóan döntött az elsőfokú bíróság akként, hogy nem aggálytalan, elemeiben ellentmondó tényállásra jogszerű döntés nem alapozható.   
[25]	Az alperes valójában a bizonyítékok felülmérlegelését kérte, amelyre a Kúriának a jogszerű ítélet alapján, tételes jogi rendelkezés hiányában, nem volt lehetősége. 
[26]	Mindezek folytán a Kúria a jogerős ítéletet, amely a felülvizsgálati kérelemben hivatkozott jogszabályokat nem sértette meg, a Pp. 275.§-ának (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma

[27]	A valósággal egyező, bizonyított, aggálytalan tényállás ütköztethető a jogszabályokkal, és szolgálhat alapjául az érdemi döntésnek.

Záró rész 

[28]	A felperesnek a felülvizsgálati eljárásban költsége nem merült fel, ezért arról a Kúriának rendelkeznie nem kellett.
[29]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illeték viseléséről a Kúria a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986./VI.26./ IM rendelet 14.§-a alapján rendelkezett.

Budapest, 2016. május 12.

. Lomnici Zoltán sk. a tanács elnöke, Dr. Kurucz Krisztina sk. előadó bíró, Dr. Kárpáti Magdolna sk. bíró