A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.I.35.682/2018/4.

A tanács tagjai: Dr. Hajnal Péter a tanács elnöke és előadó bíró; Huszárné dr. Oláh Éva bíró, Dr. Heinemann Csilla bíró

A felperes: felperes neve 

A felperes képviselője: Dr. Hernesz Csaba ügyvéd 

Az alperes: alperes neve (fél címe)

Az alperes képviselője: Dr. Varga Tímea kamarai jogtanácsos

A per tárgya: helyi adóügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: alperes

A felülvizsgálati kérelem sorszáma: 6.

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: a Kaposvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.110/2018/4/II. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Kaposvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 4.K.27.110/2018/4/II. számú ítéletének a felülvizsgálati kérelemmel nem támadott részét nem érinti, támadott részében hatályon kívül helyezi, és a felperes keresetét teljes körűen elutasítja.

Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 100.000 (százezer) forint együttes elsőfokú és felülvizsgálati perköltséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 70.900 (hetvenezer-kilencszáz) forint kereseti és 118.100 (száztizennyolcezer-egyszáz) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Az Ingatlan-nyilvántartás adatai szerint a Kaposvár külterület...hrsz.-ú „kivett szemétlerakó telep" nyilvántartású 1575 m2 területű ingatlan (a továbbiakban: Ingatlan) a felperes 1/1 tulajdoni hányadát képezte 2008. szeptember 23-ától. Az Ingatlan a Kaposvár Megyei Jogú Város Önkormányzata a Kaposvár Építési Szabályzatának és Szabályzati Tervének megállapításáról szóló 70/2005. (XII.15.) számú önkormányzati rendelet (a továbbiakban: KÉSZ) rendelkezései szerint Ev/2 véderdő terület és Má/sz szántóterület övezet besorolású volt.

[2]	Az elsőfokú adóhatóság A/8.806-6/2016. ügyiratszámú határozatával a felperest telekadó adónemben 2012-2016. évekre összesen 1.181.250 forint megfizetésére kötelezte. 

[3]	A felperes fellebbezését követően az alperes a SOB/2/359-2/2017. ügyiratszámú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Indokolásában egyrészt megállapította, az Ingatlan a telekadó hatálya alá tartozott, és tekintetében nem állt fenn a helyi adókról szóló 1990. évi C. törvényben (a továbbiakban: Htv.) nevesített egyik adómentességi ok sem. Az Ingatlan tekintetében ugyanis a KÉSZ mindössze építési korlátozásokat tartalmazott, az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény (a továbbiakban: Étv.) szerinti építési tilalom viszont nem került bejegyzésre az ingatlan-nyilvántartásba. A Htv. rendelkezései értelmében pedig csak az utóbbi esetben mentesült volna a telek az adófizetési kötelezettség alól.

[4]	Másrészt az alkalmazott adómérték tekintetében utalt arra, hogy a Kaposvár Megyei Jogú Város Önkormányzatának telekadóról szóló 78/2008. (XII.15.) számú önkormányzati rendeletének (a továbbiakban: Rendelet) az adómértéket érintő rendelkezései önkormányzati normakontroll keretében már felülvizsgálatra kerültek, és azok tekintetében a törvényellenesség megállapítására irányuló indítványt a Kúria Önkormányzati Tanácsa a Köf.5009/2015/8. számú határozatában elutasította.
A kereseti kérelem
[5]	A felperes a keresetlevelébe azt hangsúlyozta, hogy az Ingatlanon építmény létesítése a KÉSZ rendelkezései alapján nem volt lehetséges, tehát építési tilalom állt fenn azon. Ebből következően az nem minősült telekadó köteles ingatlannak.

[6]	A felperes kiemelte azt is, hogy a Rendeletben foglalt adómérték az Ingatlant érintően aránytalanul magasnak, egyben konfiskáló jellegűnek minősült.

[7]	Az elsőfokú bíróság a per folyamán indítványával a Rendelet adómértéket érintő rendelkezéseinek felülvizsgálatát kezdeményezte a Kúria Önkormányzati Tanácsa előtt. A Kúria Önkormányzati Tanácsa a Köf.5007/2018/4. számú határozatával a Rendelet 3. §-a jogszabály ellenességének megállapítására és megsemmisítésére irányuló bírói indítványt elutasította.
Az elsőfokú ítélet
[8]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével az alperes határozatát - az elsőfokú határozatra is kiterjedően - megváltoztatta, és a felperes Ingatlana vonatkozásában előírt telekadó fizetési kötelezettségeket törölte.

[9]	Indokolásában vizsgálta a Rendeletben meghatározott adómérték konfiskáló/aránytalan jellegét, az Ingatlan tekintetében az adómentesség fennállásának kérdését, valamint az Ingatlannak a Htv. tárgyi hatálya alá való tartozását.

[10]	A Rendelet adómértékének aránytalansága körében előadottakat nem találta megalapozottnak. E körben utalt arra, hogy a Köf.5007/2018/4. számú határozatában kifejtésre került, hogy a Rendelet 3.§-a tekintetében a 2017. január 1-jétől hatályos Htv. 6.§ c) pontjának sérelme nem volt megállapítható.

[11]	A Htv. 19.§ c) pontjában rögzített, az építési tilalomhoz kapcsolódó adómentesség tekintetében sem osztotta a felperes álláspontját, és megállapította, hogy az a jelen ügyben nem volt alkalmazható.

[12]	Végül az elsőfokú bíróság az Ingatlannak a telekadó hatályon kívülisége vizsgálata körében - amelynél a Kfv. I.35.610/2016/9. számú ítéletben, különösen a [33] bekezdésében foglaltakat vette alapul - megállapította, hogy az nem tartozott a telekadó hatálya alá. Az Ingatlan ugyanis a KÉSZ alapján beépítésre nem szánt övezeti besorolása okán beépíthetetlen jellegű, a perbeli időszakban nem volt hasznosítható sem, ezért nem felelt meg a Htv. szerinti telekfogalomnak.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[13]	A jogerős ítélet ellen az alperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, amelyben kérte annak hatályon kívül helyezését a felperes kereseti kérelmének elutasítása mellett. Felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet rendelkezéseit - a Htv. 52.§ 16. pontjának megjelölése mellett - több szempontból is jogszabálysértőnek találta.

[14]	Kérelmében elsődlegesen hangsúlyozta, hogy tévesen állapította meg az elsőfokú bíróság, hogy az Ingatlan nem tartozott a Htv. tárgyi hatálya alá. Véleménye szerint az Ingatlan a Htv. szerinti telek fogalma alá esett, mivel annak művelési ága a vizsgált időszakban kivett szemétlerakó telep volt, és a Htv. 52.§ 16. pontjában definiált egyik kivételnek sem felelt meg, ezért az a telekadó hatálya alá tartozott.

[15]	Másfelől az alperes hangsúlyozta, hogy az olyan telek, amely vonatkozásában kvázi építési korlátozás áll fenn egy építési szabályzat alapján, az is a telekadó hatálya alá tartozik. A jogalkotó ugyanis még az építési tilalommal érintett ingatlanokat is a telekadó hatálya alá helyezte, viszont azokat a Htv.-ben meghatározott mentességi ok alapján vonja ki meghatározott mértékben az adófizetési kötelezettség alól.

[16]	A felperes a felülvizsgálati ellenkérelmében - amelyben kérte a jogerős ítélet hatályában fenntartását - azt emelte ki, hogy az elsőfokú bíróság helyesen vonta le azt a következtetést, hogy az Ingatlan az Ingatlan-nyilvántartásba bejegyzettek szerint a perbeli időszakban nem volt hasznosítható. Az Ingatlan ugyanis a beépítésre nem szánt övezeti besorolása okán beépíthetetlen jellegűnek minősült, tehát nem tartozott a telekadó hatálya alá.
A Kúria döntése és jogi indokai
[17]	A felülvizsgálati kérelem - az alábbiak szerint - alapos.

[18]	A Kúria a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 272.§ (2) és 275.§ (2) bekezdésének megfelelően a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján vizsgálta felül. A kérelemben a jogerős ítéletnek az Ingatlannak a Htv. tárgyi hatálya alá való tartozását érintő megállapításai kerültek vitatásra. Mivel az adómérték aránytalanságához, és az építési tilalommal kapcsolatos mentességi okhoz kapcsolódó rendelkezések tekintetében felülvizsgálati kérelem, illetve csatlakozó felülvizsgálati kérelem nem érkezett, így ezen megállapításokat a Kúria nem vizsgálta. Az építési tilalom kérdését csak a tárgyi hatály kapcsán értékelte.

[19]	A [18] bekezdésben részletezettekből fakadóan a Kúriának arról a jogkérdésről kellett határoznia, hogy az elsőfokú bíróság helytállóan állapította-e meg, hogy az Ingatlan a KÉSZ-ben foglaltakra tekintettel nem tartozott a telekadó tárgyi hatálya alá.

[20]	A Kúria mindenekelőtt rámutat arra, hogy az adóalanyok a telekadó megfizetését egy adott ingatlan beépíthetetlenségére tekintettel kétféle módon kerülhetik el. Egyrészt amennyiben az ingatlan fizikai jellemzői okán - például szükségszerű rekultivációval érintett bánya, környezetvédelmi kármentesítésre szoruló hulladéklerakó - objektíve beépíthetetlen, akkor az érintett ingatlan nem felel meg a Htv.-ben definiált telek fogalomnak, azaz nem tartozik az adónem tárgyi hatálya alá. Ez minősül a beépíthetetlenség fizikai korlátjának, amelyet a bírósági joggyakorlat alakított ki. (EBH 2011.2357.; Kfv.I.35.610/2016/9.)

[21]	Másrészt az ingatlan meghatározott jogi korlát esetén mentesül az adófizetési kötelezettség alól. Amennyiben ugyanis azt érintően az Étv. szerinti építési tilalom áll fenn, az ingatlan adóköteles területének 50 százaléka a Htv. 19.§ c) pontja alapján mentesül az adófizetési kötelezettség alól. Az ingatlan tehát ebben az esetben teleknek minősül, és a telekadó tárgyi hatálya alá tartozik, viszont az Étv.-ben meghatározott jogi korlátra tekintettel mentesül az adófizetési kötelezettség alól. A jogi korlát esetén a beépíthetőség elvi lehetőség fennáll, viszont az Étv. annak gyakorlati megvalósulását kizárja.

[22]	A Kúria egyetértett az elsőfokú bírósággal abban, hogy az Ingatlan a KÉSZ-ben meghatározott övezeti besorolások miatt korlátozottan volt beépíthető. Azonban nem osztotta a jogerős ítéletben meghatározott azon érvelést, amely szerint ez olyan korlátnak minősült volna, amely az Ingatlannak a telekadó tárgyi hatálya alól való kiesését eredményezte volna. Amint arra a Kúria a [21] bekezdésben már utalt, kizárólag abban az esetben került volna ki az Ingatlan a telekadó tárgyi hatálya alól, amennyiben az fizikai szempontok alapján lett volna beépíthetetlen. Az viszont megállapítható volt, hogy az Ingatlan nem a fizikai jellemzői okán minősült beépíthetetlennek, hanem a KÉSZ övezeti besorolására tekintettel. A KÉSZ szerinti beépíthetőségi korlátozás pedig a jogi korlátok körébe, és nem a fizikai korlátok csoportjába tartozott.

[23]	Az Ingatlanon a KÉSZ-ben foglaltak alapján fennálló jogi beépíthetőségi korlátok viszont nem feleltek meg a Htv.-ben nevesített, adómentességet eredményező jogi korlátra vonatkozó kritériumnak sem. A [22] bekezdésben részletezettek szerint ugyanis a vizsgált időszakban - egyebekben a jelenleg is - hatályos Htv. rendelkezések szerint csak az Étv. szerinti építési tilalom az, amely alapján a Htv. 19.§ c) pontjában foglalt adómentességi ok megvalósulhat. Más jogszabályban, így például egy önkormányzati rendeletben meghatározott jogi korlát nem eredményezhette az Ingatlan Htv. 19.§ c) pontjában meghatározott részleges adómentességét.

[24]	Mindezek alapján jelen ügyben az elsőfokú bíróság tévesen jutott arra következtetésre, hogy az Ingatlan a KÉSZ-ben meghatározott övezeti besorolásokra tekintettel nem tartozott a telekadó tárgyi hatálya alá.

[25]	A fentiekre tekintettel a Kúria a Pp. 275.§ (4) bekezdése alapján a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelemmel támadott részében hatályon kívül helyezte, és a felperes keresetét teljes körűen elutasította.

A döntés elvi tartalma

[26]	A földterület a beépíthetetlensége okán a telekadó tárgyi hatálya alól kizárólag fizikai körülmények alapján kerülhet ki, jogi korlátozás alapján nem. A Htv. 19.§ c) pontja szerinti adómentesség az Étv.-ben szabályozott építési tilalom esetén érvényesíthető, más jogszabály által meghatározott korlátozás miatt nem.

Záró rész

[27]	A pervesztes felperest a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte a pernyertes alperes az elsőfokú és felülvizsgálati perköltségének megfizetésére. A Kúria az elsőfokú eljárás során felmerült szakértői díj vonatkozásában utal arra, hogy annak viseléséről nem kellett ismételten határoznia. Az ugyanis a Rendeletben foglalt adómérték aránytalanságának vizsgálatához kapcsolódott, viszont azt a Kúria a [18] bekezdésben foglaltakra tekintettel nem vizsgálta.

[28]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt kereseti és felülvizsgálati eljárási illeték viselésére a felperes a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapján köteles.

[29]	A Pp. 274. § (1) bekezdése alapján a Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálja el, kivéve ha a felek bármelyike tárgyalás tartását kéri, vagy a Kúria a tárgyaláson való elbírálást szükségesnek tartja. A tárgyalás tartását a felek egyike sem kérte, és mivel a Pp. 272.§ (2) bekezdése a felülvizsgálati kérelem kiegészítését, a 275.§ (1) bekezdés pedig a bizonyítást zárja ki, nem merült fel a tárgyalás tartásának szükségessége. A Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.

Budapest, 2019. február 7.

Dr. Hajnal Péter sk. a tanács elnöke és előadó bíró; Huszárné dr. Oláh Éva sk. bíró, Dr. Heinemann Csilla sk. bíró