A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 	Kfv.I.35.680/2016/4.szám

A tanács tagjai: . Hajnal Péter a tanács elnöke, Dr. Heinemann Csilla előadó bíró, Huszárné dr. Oláh Éva bíró
	
A felperes: felperes neve
	
A felperes képviselője: Berényi Ügyvédi Iroda (ügyintéző dr. Berényi Tamás ügyvéd, fél címe )
	
Az alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság 
	
Az alperes képviselője: Dr. Cseh Georgina jogtanácsos 
	
A per tárgya: adóhatósági határozat bírósági felülvizsgálata	

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes 38.szám alatt
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 10.K.27.108/2015/36.

Rendelkező rész
A Kúria a Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 10.K.27.108/2015/36/I. számú ítéletének a felülvizsgálati kérelemmel nem támadott részét nem érinti, támadott részében hatályában fenntartja.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az alperesnek 15 napon belül 50.000 (ötvenezer) forint felülvizsgálati perköltséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 700.000 (hétszázezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes 2010-2011 években sportrendezvények szervezését és sporttechnológiai eszközök telepítését, beépítését végezte. A felperes áfaköteles és áfamentes tevékenységet egyaránt végzett. 2010 és 2011 évben számos sportági szakszövetséggel kötött együttműködési megállapodás alapján egy adott sportrendezvény komplex megtartásához az elvárt feltételek biztosítását, a szükséges vállalkozási és megbízási szerződések megkötését vállalta. Ennek keretében az adott rendezvény gazdasági előkészítésével és lebonyolításával kapcsolatos feladatokat, a rendezvényhez kapcsolódó támogatási befizetések gyűjtését végezte azzal, hogy a rendezvény költségvetését a rendelkezésre álló erőforrásokból biztosítja, szükség esetén azt az adott szakági sportszövetséggel együttműködve kiegészíti. Az érintett szakági sportszövetség pedig arra vállalt kötelezettséget, hogy az önkormányzattól kapott támogatásból segíti a felperest feladatai ellátásában. Másrészt egyes, külön nevesített szolgáltatások nyújtását (pl.: szállás, étkezés, szállítás, nyitó fogadás, arculattervezés) külön ellenérték és számla fejében rendelte meg a felperestől.

[2]	A sportrendezvények a felperes társszervezésében lebonyolításra kerültek, melynek során a nyújtott szolgáltatások egy részéről a felperes számlákat bocsátott ki az érintett sportági szakszövetség felé. A számlákban foglalt összegeken túlmenően az egyes sportági szakszövetségektől pénzügyi juttatásokban is részesült a felperes, melyek forrását az adott sportági szakszövetség és az önkormányzat között létrejött támogatási megállapodások alapján folyósított önkormányzati támogatások képezték. A felperes a részére támogatás címén kifizetett összegekről számlákat nem állított ki, az összegeket áfabevallásaiban nem szerepeltette, azok után áfafizetési kötelezettséget nem állapított meg.

[3]	Az adóhatóság 2010, 2011 évekre áfa adónemben bevallások utólagos vizsgálatára irányuló ellenőrzést folytatott le. A támogatásokkal összefüggésben rögzítette, hogy azok az általános forgalmi adóról szóló többször módosított 2007. évi CXXVII. törvény (továbbiakban Áfa tv.) 55. § (1) bekezdés, 56. §, 65. §, 87. § (1) bekezdés, 84. § (1) bekezdés, 159. §, 163. §, továbbá az adózás rendjéről szóló többször módosított 2003. évi XCII. törvény (továbbiakban Art.) 1. § (7) bekezdése alapján adóköteles szolgáltatás ellenértékének minősültek. Az alperes szerint az adott sportági szakszövetség komplex rendezvényszervezést, mint szolgáltatást rendelt meg a felperestől, mely túlmutat a további feladatok ellátását megrendelő szerződésben foglalt feladatokon. Ily módon a kapott támogatások összege beépült az adott sportági szakszövetséggel kötött szerződésekkel megrendelt szolgáltatások adóalapjába. Mindebből következően a felperesnek a részére támogatás jogcímén átutalt összegek tekintetében számlát kellett volna kibocsátania a sportági szakszövetség felé megállapítva az adó alapját a fizetendő adó összegét is. Ezen túlmenően a fizetendő adó összegét áfabevallásaiban szerepeltetnie kellett volna. Mind ezek miatt 7.000.000 forint adókülönbözetet állapított meg a felperes terhére. Ezen túlmenően az ellenőrzéssel érintett időszakban a levonható adó meghatározása körében alkalmazott módszer helytállósága tekintetében is megállapításokat tett.

A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[4]	A felperes keresetében a támogatásnak ellenértékként történő figyelembe vételét és az arányosítás alperesi alkalmazását vitatta. Hangsúlyozta, hogy az adott rendezvényt magának szervezte meg, azt nem az adott szövetség részére és különösen nem szolgáltatásként nyújtotta. Nem tagadta, hogy profitorientált társaságként keletkeznek a rendezvényszervezés során adóköteles bevételei szolgáltatásnyújtásból és értékesítésekből. Előadta, hogy a szövetséggel kötött megállapodás határozta meg, hogy milyen feltételeket kell biztosítania, mit kell lebonyolítania és megszerveznie. A szövetség és az önkormányzat az általa nyújtott támogatásért nem kért maga javára semmiféle szolgáltatást vagy értékesítést. A sportrendezvényt nem mint szolgáltatást nyújtotta a szövetségnek, hanem megvalósította a versenyeket, amelyeket a szövetségek nem tudtak lebonyolítani. 

[5]	A rendezvényszervezésbe saját kockázatára és nem az adott szövetség részére nyújtott szolgáltatásként vágott bele. A jogszabály azt nem tiltja, hogy az önkormányzat a sportrendezvényre szánt támogatást az érintett szövetség részére adja át, aki azt továbbadja a tényleges rendezőnek. Ahol a szövetség részére szolgáltatásokat végzett, ott ellenértékként számlázta is azokat. Nézete szerint álláspontját támasztják alá az érintett szakszövetségek által az adóhatóság megkeresésére adott válaszok is.

[6]	Az áfa arányosítás körében szakértő kirendelését indítványozta.
 
Az elsőfokú ítélet
[7]	Az elsőfokú bíróság a kereseti kérelmet az áfa arányosítás tekintetében alaposnak, míg a támogatás ellenértékként történő minősítésével kapcsolatban alapozatlannak találta. Kifejtette, hogy a felperes által az adott rendezvény megrendezésében érintett szakszövetséggel megkötött és társszervezői közreműködésre irányuló szerződések olyan kétoldalú jogügyletek, melyek mind a felperes, mind az érintett szakszövetség részére kötelezettségeket keletkeztettek. A szerződések a felperest társszervezői közreműködésre, szolgáltatásnyújtásra kötelezték, melynek teljesítését a szerződéses partner, az érintett szakszövetség kikényszeríthette. A támogatásnak nevezett összegeket ezen felperesi kötelezettségvállalásra figyelemmel vállalta megfizetni ellenértékként az érintett szakszövetség. Nézete szerint az adóhatóság helyesen minősítette az összegeket, hiszen megállapítható volt, hogy a felperes a maga szerződéses kötelmét részben a támogatásnak nevezett összeg megfizetésének kilátásba helyezésére tekintettel vállalta.

[8]	Az általános forgalmi adó arányosításával összefüggő keresetet megalapozottnak tekintette a beszerzett igazságügyi szakértői vélemény alapján és e tekintetben az alperesi határozatot hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú adóhatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[9]	A jogerős ítélet ellen a támogatás minősítése kapcsán terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet a felperes, és e körben a jogerős ítélet hatályon kívül helyezését, a felperes keresetének teljesítését kérte. Nézete szerint a jogerős ítélet tévedett és jogszabályellenesen járt el, amikor a támogatásokat ellenértékké és a felperesnek ezen szerződések szerinti tevékenységét szolgáltatásnyújtásnak minősítette. Hangsúlyozta, hogy a felperes saját üzleti döntése alapján és saját üzleti kockázatára szervezett és szervez rendezvényeket. A rendezvényt maga szervezi meg, a komplex rendezvényt nem a szövetség részére és különösen nem szolgáltatásként nyújtotta. A felperes akkor vág bele ilyen és ehhez hasonló rendezvények szervezésébe, ha előzetes becslései alapján azt tudja valószínűsíteni, hogy részben a támogatásokból, másrészt a rendezvényen nyújtott vagy ahhoz kapcsolódó szolgáltatások nyújtásából és értékesítéséből származó összes anyagi forrás fedezi a rendezvény bekerülési költségeit, amiket ő visel. 

[10]	Amennyiben úgy ítéli meg, hogy önmagában az általa a rendezvényeken nyújtott szolgáltatások és értékesítések ellenértékéből költségeinek fedezete nem teremthető meg, úgy akkor rendezi meg a rendezvényt, ha a sportszövetség, önkormányzat vagy más támogató bevonására is lehetősége nyílik. A szövetség vagy önkormányzat az általa nyújtott támogatásért nem kér a maga javára semmiféle szolgáltatásnyújtást vagy értékesítést, a szövetségek célja az ilyen versenyek megrendezése, a sportolók versenyeztetése. Hangsúlyozta, hogy nem ismer olyan konkrét jogszabályi rendelkezést, mely tiltaná az ilyen sportrendezvények rendezését elősegítő támogatás nyújtását, mellyel szemben a felperes semmiféle ellenértéket nem számít fel. A támogatások célzottak voltak éppen a felperes által szervezett rendezvények támogatására szóltak, ahhoz kerültek, aki azt a rendezvényt megvalósította, így a támogatás megfelelő helyen ért célba. 

[11]	Vitatta azt a bírósági álláspontot is, hogy a felperes által saját kockázatára megrendezett sportesemények megszervezése, megrendezése rábízott ügynek lenne minősíthető, hiszen a felperes megbízási díjat sem a szövetségektől, sem mástól nem kapott. A támogatások fejében nem szolgáltatásokat kényszerítettek ki a szövetségek. Az adóhatóság megkeresése folytán megküldött válaszok is a felperesi álláspontot támasztják alá, melyre az elsőfokú bíróság ítéletében nem tért ki.

[12]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelme a jogerős ítélet felülvizsgálattal támadott részében történő hatályában való fenntartását indítványozta.

A Kúria döntése és jogi indokai

[13]	A felülvizsgálati kérelem alaptalan.

[14]	A felperes a jogerős ítéletet csak a támogatás ellenértékként történő minősítése kapcsán támadta, így a Kúria az ítélet felülvizsgálati kérelemmel nem érintett részét (arányosítás) nem érintette.

[15]	A perbeli jogvita elbírálásakor - ahogy arra az elsőfokú bíróság helyesen utalt - a felek között létrejött szerződések tartalmát kellett vizsgálni, annak meghatározása érdekében, hogy a kapott támogatás Áfa törvény szerinti minősítése elvégezhető legyen. Annak van ugyanis jelentősége, hogy az az ügylet, melyről a perbeli esetben szó van, minősülhet-e az Áfa törvény szerinti szolgáltatásnyújtásnak, és azt is vizsgálni szükséges, hogy azt ellenérték fejében teljesítették-e.

[16]	Az Európai Unió Bíróságának ide vonatkozó állandó ítélkezési gyakorlata értelmében a szolgáltatásnyújtás csak akkor minősül a héa irányelv értelmében ellenszolgáltatás fejében teljesítettnek, ha a szolgáltatásnyújtó és a szolgáltatást igénybe vevő között olyan jogviszony van, amelynek keretében szolgáltatások kölcsönös nyújtása történik úgy, hogy a szolgáltatásnyújtó által kapott juttatás képezi a szolgáltatást igénybe vevő számára nyújtott szolgáltatás tényleges ellenértékét  (C-11/15 21. pont, C-37/16. 25. pont)

[17]	Az elsőfokú bíróság a sportszövetségek és a felperes között létrejött szerződések helyes értelmezése alapján állapította meg a tényállást. A felperes a különböző szövetségekkel kötött megbízási szerződések, együttműködési megállapodások alapján szervezte meg a sportrendezvényeket. A támogatás összege a költségek ismeretében került meghatározásra, a szövetségtől elvárt feladatok teljesítése érdekében. Nem tévedett az elsőfokú bíróság, amikor az ügyleteket olyan kétoldalú jogügyletnek minősítette, amiből mindkét fél részére kötelezettségek keletkeztek. Ha a felek szerződésben meghatározták azokat a feladatokat amiket a támogatás fejében a másik félnek teljesítenie kellett akkor a támogatás ellenértéknek minősül. Márpedig a szerződések részletesen kidogozottak, konkrét elvárásokkal meghatározott formában egy- egy sporteseményhez kapcsolódóan kerültek kidolgozásra. Ha a nyújtott szolgáltatás és a kapott ellenérték között közvetlen kapcsolat áll fenn, mivel a fizetett összeg egyedileg meghatározható, ilyen jogviszony keretében nyújtott szolgáltatás tényleges ellenértékét képezi. (C-277/05. 19. pont)

[18]	Az Áfa törvény 65. §-a úgy rendelkezik, hogy termék értékesítése, szolgáltatás nyújtása esetében az adó alapja - fő szabályként - a pénzben kifejezett ellenérték, amelyet a jogosult kap vagy kapnia kell akár a termék beszerzőjétől, szolgáltatás igénybe vevőjétől, akár harmadik féltől, ideértve a támogatások bármely olyan formáját is, amely a termék értékesítésének, szolgáltatás nyújtásának árát (díját) közvetlenül befolyásolja. 

[19]	A fentiek alapján a támogatás ellenértékként történő minősítésére helytállóan került sor az elsőfokú bíróság részéről. A szövetségek válasz leveleinek figyelmen kívül hagyása nem valósított meg jogszabálysértést, mert a bíróság jogkérdésben döntött, arról hogy a felek között létrejött szerződések alapján a szolgáltatásnyújtás megvalósult-e és a kapott támogatás ellenértéknek minősült-e. E feladatának a jogszabályok helyes alkalmazásával eleget tett, ítélete nem sért jogszabályt, erre figyelemmel a Kúria a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma

[20]	Ha a nyújtott szolgáltatás és a kapott támogatás között közvetlen kapcsolat áll fenn, mivel a fizetett összeg egyedileg meghatározható, ilyen jogviszony keretében nyújtott szolgáltatás tényleges ellenértékét képezi.

Záró rész
[21]	A Kúria a pervesztes felperest a Pp. 270. § (1) bekezdése alapján alkalmazandó Pp. 78. §-a szerinti perköltség viselésére kötelezte.

[22]	Az illeték viselésére kötelező rendelkezés az illetékről szóló 1990. évi XCIII. törvény alapján alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1968. (VI.26) IM rendelet 13. § (2) bekezdésén alapul.

[23]	Tárgyalás tartását a felek egyike sem kérte, és mivel a Pp. 272. § (2) bekezdése a felülvizsgálati kérelem kiegészítését, a 275. § (1) bekezdés pedig a bizonyítást zárja ki, nem merült fel a tárgyalás tartásának szükségessége. Így a Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.
Budapest, 2017.március 16.
dr. Hajnal Péter sk. a tanács elnöke, dr. Heinemann Csilla sk. előadó bíró, Huszárné dr. Oláh Éva sk. bíró