A KÚRIA
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e

Az ügy száma: 	Kfv.V.35.573/2015/5.szám
A tanács tagjai: . Lomnici Zoltán a tanács elnöke
. Kárpáti Magdolna előadó bíró
. Kurucz Krisztina bíró

A felperes: 	felperes neve

A felperes képviselője:  Bajáky és Társa Ügyvédi Iroda
	(ügyintéző:dr. Bajáky Tamás ügyvéd, 

Az alperes: 	alperes neve 

Az alperes képviselője:  dr. Kalicz Anita jogtanácsos
	
Más perbeli személyek neve és perbeli állása: 
	
A per tárgya:  közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél:  felperes, 47. sorszám 
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Fővárosi Törvényszék 
				        1.Kf.650.116/2014/6. szám
 
Az elsőfokú bíróság határozatának száma:  Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
				                28.K.29.028/2013/39. számú ítélete 

Rendelkező rész

A Kúria a Fővárosi Törvényszék 1.Kf.650.116/2014/6. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 20.000 (húszezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Ez ellen az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes 2000. decemberétől a S. és Vidéke Takarékszövetkezet (Szövetkezet) ügyvezető igazgatója, 2009. december 17. napjától ügyvezetője, majd 2011. május 25. napjától 2012. június 1. napjáig üzletági ügyvezetője volt. E minőségében az Igazgatóságnak, az ügyvezetésnek, a Cenzúra I,II. bizottságoknak és az Eszköz és Forrásbizottságnak volt a tagja. 
[2]	Az alperes a Szövetkezetnél lefolytatott vizsgálat eredményeként a 2011. június 28. napján kelt határozatának (350-es határozat) 4/b. pontjában kötelezte a Szövetkezetet, hogy 2012. december 31. napjáig érje el és ezt követően folyamatosan tartsa fenn a jogszabály alapján előírt többlet-tőkekövetelményt, ennek érdekében 30 napon belül készítsen az Igazgatóság által megtárgyalt, Felügyelő Bizottság által jóváhagyott, határidőket és felelősöket is megjelölő helyreállítási tervet. Megtiltotta a részjegy visszafizetésével kapcsolatos ügyleteket és egyebek mellett megállapította azt is, hogy a Szövetkezet nem rendelkezik a jogszabályban előírt, a kockázatok fedezésére elegendő szavatoló tőkével.  
[3]	Az alperes a 2011. szeptember 20. napján kelt határozatában rögzítette, hogy a Szövetkezet megszegte a 350-es határozat 5. pontjába foglalt részjegy visszafizetéssel kapcsolatos tilalmat, ezért megtiltotta az ilyen ügyletek bonyolítását. A Szövetkezet 2011. január 1. és 2012. január 31. napja közötti tevékenységét vizsgálva azt állapította meg, hogy a Szövetkezet inszolvenssé (fizetőképtelenné) vált, elvesztette szavatoló tőkéjét, tényleges vagyona nem nyújt fedezetet a betétesek és egyéb ismert hitelezői igények kielégítésére, ezért fennáll a veszélye annak, hogy nem tud eleget tenni kötelezettségeinek. Az alperes mindezek miatt a, 2012. június 1-jén kelt határozatában visszavonta a Szövetkezet tevékenységi engedélyét és elrendelte végelszámolását. 
[4]	Az alperes a 2012. július 20. napján kelt határozatában a felperest, mint volt üzletági ügyvezetőt, a pénzügyi intézmény vezető állású személyének felelősségére vonatkozó jogszabályi előírások és a 350-es határozat 4/b. pontjába foglaltak súlyos megsértése miatt 5.000.000 Ft felügyeleti bírság megfizetésére kötelezte. Érdemi döntését a hitelintézetek és a pénzügyi vállalkozások éves beszámoló készítési és könyvvezetési kötelezettségének sajátosságairól szóló 250/2000. (XII.24.) Kormányrendeletre, a hitelintézetekről és pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény (Hpt.) 46. §-ára, 78. § (1) és (4) bekezdéseire, 86. § (2) bekezdésére, 151. § (1) bekezdés a) pontjára, 169. § (1) bekezdésére, a pénzügyi szervezetek állami felügyeletéről szóló 2010. évi CLVIII. törvény (Psztv.) 61.-63. §-aira alapította. Határozatát azzal indokolta, hogy a felperes megsértette a határozatokban, szabályzatokban, igazgatósági döntésekben és jogszabályokban foglaltakat azzal, hogy nem látta el a helyreállítási terv időarányos feladatait, az átstrukturálás nem vezetett eredményre, a lejárt követelések behajtására nem tette meg a megfelelő intézkedéseket, nem tartatta be a kiemelt kamatra vonatkozó igazgatósági döntést. A követeléseket nem a vele szerződéses kapcsolatban álló felekkel szemben tartotta nyilván, nem tanúsította az elvárható gondosságot és szakértelmet, az általa aláírt szerződésekben biztosítékot nem kötött ki, a szerződések a Szövetkezetre előnytelenek voltak. Az ügyletek nem voltak alkalmasak az üzleti cél elérésére, portfólió tisztítására, forrásbevonásra, szavatoló tőke felszabadítására. Az ügyletek a tőkehelyzet látszólagos javulását eredményezték, a szerződésből eredő jogosultságok érvényesítésének, halogatásával elfedték a valóságos tőkehelyzetet, közel egy évig torzították a Szövetkezet tényleges vagyoni helyzetéről kialakítható képet és ténylegesen nem eredményezték a tőkemegfelelési mutató javítását. Az átstukturált követelések 90%-a újra késedelembe esett. Az átstukturálásokkal a Szövetkezet az ügyletek tényleges késedelmét is elfedte, elkerülte az ügyletek minősítésének rontását, a kamatok függővé tételét, amellyel ugyancsak jelentősen torzították a gazdálkodásról, eredményről a portfólió minőségről kialakítható képet, a szavatoló tőke mértékét a valóságosnál magasabbnak mutatva. A magas kamatok azt eredményezték, hogy jelentősen megnőtt a Szövetkezet által fizetett kamatok összege, miközben a rossz minőségű hitelek, illetve nem teljesítő ügyfelek miatt a kamatbevételek csökkentek. A felperes vezető társaival együtt halogatta a szembenézést a korábbi felelőtlen hitelezési gyakorlat következtében kialakult problémákkal, magatartása csak rövid távú, látszateredményeket hozott. Azzal, hogy nem mérték fel megfelelően, illetve nem reálisan mutatták be a Szövetkezet valós eredményét, elfedték a folyamatosan keletkező veszteséget, ezáltal vált lehetővé, hogy a Szövetkezet további kockázat vállalási döntéseket hozzon. Amennyiben a helyreállítási terv végrehajtása akadályba ütközött, az lett volna elvárható, hogy a Szövetkezet tényleges tőkehelyzetének felmérésével ezt reális és elérhető célok kitűzésével módosítsák, olyanokéval, amelyek érdemben alkalmasak a szavatoló tőke helyreállítására. A felperes nem úgy járt el, ahogyan az adott helyzetben, általában elvárható lett volna, javára bírság fizetése alóli kimentésre alkalmas ok nem állapítható meg. 

A kereseti kérelem és az alperes védekezése

[5]	A felperes keresetében az alperes határozatának hatályon kívül helyezését, az alperes új eljárásra kötelezését kérte.
[6]	Az alperes ellenkérelmében a felperes keresetének elutasítását kérte.

Az elsőfokú bíróság ítélete 

[7]	Az első fokú bíróság azt állapította meg, hogy az alperes helyesen tárta fel az ügyben irányadó tényállást, a jogszabályi rendelkezések helyes értelmezése és alkalmazása alapján törvényes jogi következtetéseket vont le, határozata a felperes által kifogásolt körben nem jogszabálysértő, ezért a keresetet elutasította. Nem adott helyt a felperes bizonyítási indítványainak, arra alapítottan, hogy ezek jellegüknél fogva nem lennének alkalmasak a Psztv. 63. § (2) és (3) bekezdéseibe foglalt kimentési okok fennállásának igazolására.

Fellebbezési kérelem és ellenkérelem

[8]	A felperes fellebbezésében az elsőfokú ítélet megváltoztatását, keresete szerinti ítélet meghozatalát, másodlagosan az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új eljárásra, új határozat hozatalára utasítását kérte.
[9]	Az alperes fellebbezési ellenkérelmében az elsőfokú ítélet  helybenhagyását kérte.

A jogerős másodfokú ítélet

[10]	A másodfokú bíróság az elsőfokú bíróság ítéletét azzal hagyta helyben, hogy a felperest terhelő kereseti illeték összege 30.000 Ft. 
[11]	A másodfokú bíróság ítéletének indokolása a következőket tartalmazza:
[12]	Az ügyben annak kell jelentőséget tulajdonítani, hogy a 350-es határozat számtalan jogsértést feltárva állapította meg, hogy a Szövetkezet elveszítette szavatoló tőkéjét. E határozat lehetőséget adott a Szövetkezetnek a jogsértő állapot megszüntetésére, a jogszerű működés helyreállítására. A Szövetkezet azonban a jogsértés felszámolása helyett elveszítette likviditását, gazdálkodásának és működésének eredménytelensége miatt hozta meg az alperes a határozatát, amelyben visszavonta a Szövetkezet engedélyét és a végelszámolásáról rendelkezett. 
[13]	A felperes mindkét határozat meghozatalakor és a közbenső időszakban is a Szövetkezet vezető tisztségviselője volt, ezért a kialakult jogszabálysértő helyzetért felelősséggel tartozik, pusztán azon oknál fogva, hogy a Hpt. 46. §-a ezt a felelősségi alakzatot törvényben kimondta. A felelősség alól a felperes csak a Psztv. 63.§ (2) és (3) bekezdésében meghatározott okokból mentesülhetett volna (külső elhárítatlan ok, olyan vezetőtárs felelőssége, akinek magatartásáról nem volt és nem is lehetett tudomása, olyan testületi döntések következménye, amely ellen minden esetben tiltakozott). Ilyenekre azonban a felperes nem hivatkozott, nem is hivatkozhatott, mivel vezetőként, igazgatósági tagként a Szövetkezet minden pénzügyet érintő döntéséről tudomása volt.
[14]	Az alperes határozatában a felperes egyes tevékenységét, mulasztását, illetve általa elvárt magatartásának elmaradását értékelte jogszabályba ütközőnek, ezért a bizonyításnak ezekre nézve lehetett csak helye. A felperes által előadottak nem alkalmasak felelősségének kimentésére. Annak a körülménynek az igazolása ugyanis, hogy egyes esetekben megfelelőn járt el, „a végkifejletet eredményező jogszabálysértéseket nem teszik meg nem történté, ez okból nem volt relevanciája a perben a tanúvallomásoknak, s azok igazoló erejének". A felperes, mint vezető tisztségviselő felelősséggel tartozott a Szövetkezet jogszabályoknak megfelelő működéséért. Rálátása volt az Alapszabály és az SZMSZ szerint pénzügyi vezetőként és igazgatósági tagként a Szövetkezet minden tevékenységére. A felperesnek, illetve vezető társainak a mulasztása abban ragadható meg, hogy a jogsértő állapot megszüntetéséhez a kiesett elemek azonos értékű pótlását nem tűzték ki. A felperes továbbá nem tette vitássá, hogy az átstrukturált hitelek 90%-a újólag késedelembe esett, ennél fogva a végrehajtott műveletek nem voltak alkalmasak a jogszabályi célt betölteni, illetve vezetői intézkedésnek megfelelni, és nem is feleltek meg megfelelő előkészítés hiányában a hitelezési és kockázati szabályzatnak. Ezek csak úgy, mint az értékesítések időleges és látszólagos javulást mutathattak, amelyeket az alperes helytállóan értékelt a gazdálkodás tényleges eredménye, illetve eredménytelensége elfedésének is. A felperes nem tudott igazolni közigazgatási és a peres eljárás során sem felelősségét kimentő okot, ezért az elsőfokú bíróság az ügy érdemében jogszerűen döntött. 

Felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[15]	A felperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet elsőfokú ítéletre is kiterjedő hatályon kívül helyezését kérte és az elsőfokú bíróság utasítását, új eljárásra, új határozat hozatalára. Azzal érvelt, hogy az elsőfokú bíróság eljárása nem felel meg a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 3. § (3) bekezdésében, 164. § (1) bekezdésében, 190. § (2) bekezdésében foglaltaknak. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság jogsértően akadályozta meg abban, hogy teljesítse bizonyítási kötelezettségét, ezért a bizonyítottság hiányát jogsértően értékelte a terhére, a másodfokú bíróság pedig jogsértően mellőzte az általa e körben előadottak értékelését.

[16]	Az alperes ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását kérte.

A Kúria döntései és jogi indokai

[17]	A Pp. 275. §-a értelmében a felülvizsgálati eljárásban nem kerülhet sor bizonyítás felvételére, a bizonyítékok ismételt egybevetésére, felülmérlegelésre, a Kúria a felülvizsgálati  kérelem elbírálása során a rendelkezésére álló iratok alapján dönthet, és a jogerős ítéletet csak a felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatja felül. (BH2012.179., KGD 2011.62., BH2002.490.). 
[18]	A Pp. 272. § (2) bekezdése értelmében a felülvizsgálati kérelemben pontosan meg kell jelölni azt a határozatot, amely ellen a felülvizsgálati kérelem irányul, azt is, hogy a fél milyen tartalmú határozat meghozatalát kívánja, továbbá elő kell adni - a jogszabálysértés és a  megsértett jogszabályhely megjelölése mellett -, hogy a fél a határozat megváltoztatását milyen okból kívánja. (BH2002.164., BH2001.46., KGD.2011.62., KGD.2007.281., BH2001.46.).
[19]	A Kúria a Pp. 275. §-a alapján eljárva a rendelkezése álló iratok alapján a következőket állapította meg:
[20]	A felperes 2013. március 6-i beadványában kérte az elsőfokú bíróságot, hogy a Szövetkezet felszámolójától szerezzen be iratokat. A bíróság a 2013. május 31-i tárgyaláson felhívta a felperest bizonyítási indítványának pontosítására, de a felhívásban foglaltaknak a felperes nem tett eleget, nem jelölte meg, hogy bizonyítási indítványával, melyik kimentési okot, milyen módon kívánná alátámasztani, csupán megismételte az iratok beszerzésére vonatkozó indítványát. Az elsőfokú bíróság a 13. sorszámú végzésével a bizonyítási indítványt elutasította, és ítéletének 7. oldal második bekezdésében részletesen és iratszerűen ismertette a felperes bizonyítási indítványait. Az elsőfokú ítélet 7. oldala egyértelműen tartalmazza azt is, hogy a felperesnek a Psztv. 63. § (2)-(3) bekezdésében foglalt kimentő okok valamelyikét kellett volna bizonyítania, de ezt a meghallgatott tanuk vallomása nem támasztotta alá. Rögzíti az elsőfokú ítélet a tanú meghallgatáson kívüli bizonyítási indítványok elutasításának indokát is.
[21]	Iratellenesen hivatkozott a felperes arra, hogy a másodfokú bíróság ítélete a fellebbezésében előadottak kapcsán nem tartalmaz megállapításokat, illetve értékelést. A jogerős ítélet ugyanis egyértelműen rögzíti, hogy a felperes a bírság kiszabása körében a felelősség alól csak a Psztv. 63. §-ában meghatározott okokból mentesülhetett volna, de ilyenekre nem hivatkozott. Helytállóan mutat rá arra is, hogy a törvényi rendelkezések értelmében mi az a kör, amely kapcsán bizonyításnak lehetett helye, illetve melyek azok az ügy érdemi eldöntése szempontjából releváns adatok és törvényhelyek, amelyek az alperesi határozat jogszerűségének felülvizsgálatakor érdemben vizsgálandók (Hpt. 45-46.§-ai, Psztv.63. § (2)-(3) bekezdései, jogerős ítélet 11. oldal utolsó bekezdése, 12- 13. oldal).
[22]	Az előzőekben ismertettek szerint, mind az első-, mind a másodfokú ítéletből egyértelműen megállapítható, hogy a jogvita eldöntésére irányadó jogszabályi rendelkezések értelmében, mely körben és mit lehetett volna bizonyítania a felperesnek ahhoz, hogy a felelősség és a bírság alól mentesüljön. A felperes azonban bizonyítási indítványait nem e körben terjesztette elő, ezért az első-, és másodfokú bíróság eljárása és ítélete jogszerű, nem sérti a felülvizsgálati kérelemben megjelölt törvényhelyeket. Rámutat e körben még a Kúria, a másodfokú bírósággal egyezően arra, hogy a bíróságoknak, a Pp.3.§ (3) bekezdése, 164.§ (1) bekezdése értelmében csak az ügy érdemi eldöntése szempontjából releváns (jelentős) tények tisztázása érdekében kell bizonyítást felvennie, és a bizonyítás mellőzését a Pp. 221.§ (1) bekezdése értelmében kötelesek megindokolni. E törvényi követelmények pedig az első és másodfokú bíróság ítélete kapcsán  teljesültek. 
[23]	A Kúria az előzőekben kifejtetteken kívüli egyéb tekintetben nem vizsgálódott, és nem is vizsgálódhatott, tekintettel arra, hogy a felperes felülvizsgálati kérelmében nem jelölte meg konkrétan azt a törvényhelyet, amelyet álláspontja szerint a másodfokú jogerős ítélet megsértett volna, vagy amelybe a másodfokú jogerős ítélet, amely egyébként a rendkívüli jogorvoslati eljárás tárgyát képezheti, bele ütközne. E körben hangsúlyozza a Kúria, hogy a rendkívüli jogorvoslati eljárás során nem az elsőfokú ítéletet, hanem a másodfokú jogerős ítéletet vizsgálhatja felül, és ahogyan arra az előzőekben utalt, kizárólag a felülvizsgálati kérelem által vitatott körben az abban megjelölt jogszabályhelyek alapján. A másodfokú ítélet pedig, ahogyan az az előzőekben is megállapításra került, jogszerűen bírálta el a felperes fellebbezését.
[24]	A kifejtettekre figyelemmel a Kúria azt állapította meg, hogy a jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelem által vitatott körben nem jogszabálysértő, ezért a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.

A döntés elvi tartalma 

[25]	A bírság alól csak a Psztv. 62.§ (2)-(3) bekezdésében meghatározott törvényi feltételek megléte esetén lehet mentesülni, ezért a bíróság jogszerűen jár el akkor, amikor mellőzi az e törvényhelyekkel összhangban nem álló bizonyítás felvételét.   

[26]	Zárórész

[27]	A pervesztes felperes a Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján köteles a felülvizsgálati eljárási költség megfizetésére.
[28]	A felülvizsgálati eljárási illetékre vonatkozó ítéleti rendelkezés az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdésében és a 39. § (3) bekezdés d) pontjában, a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésében foglaltakon alapul.

, 2016. április 21.

.  Lomnici  Zoltán sk.  a tanács elnöke,  Dr.  Kárpáti Magdolna sk. előadó  bíró,   Dr. Kurucz Krisztina sk. bíró