A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.I.35.554/2016/4.

A tanács tagjai: . Hajnal Péter a tanács elnöke, Huszárné dr. Oláh Éva előadó bíró,
dr. Heinemann Csilla bíró
	
A felperes: felperes neve
	
A felperes képviselője: dr. Molnár T. József Ügyvédi Iroda (ügyintéző ügyvéd: dr. Molnár T. József)
	
Az alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság 
Az alperes képviselője: dr. Miskéri Anita jogtanácsos
	
A per tárgya: fémkereskedelmi bírság ügyben hozott közigazgatási határozat

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2.K.28.434/2014/24. ítélete

Rendelkező rész 

A Kúria a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2.K.28.434/2014/24. számú ítéletét a per főtárgya és az elsőfokú perköltség vonatkozásában hatályában fenntartja, a kereseti illeték tekintetében hatályon kívül helyezi.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg 15 napon belül az alperesnek 50.000 (ötvenezer) felülvizsgálati perköltséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 30.000 (harmincezer) forint kereseti és 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes a fémkereskedelemmel foglalkozó, a ...u. 4. szám alatti székhelyű C. Kft. (a továbbiakban: Kft.) tulajdonosa. A Kft. fémkereskedelmi engedélyét 2013. december 10-én visszavonták. A fémkereskedelmi engedéllyel nem rendelkező felperes lakóhelye ...u. 2. szám, és az ő tulajdonában áll az utca szemközti oldalán a  7255/2. hrsz.-ú ingatlan.

[2]	Az elsőfokú adóhatóság ellenőrei 2014. március 4-én ellenőrzést végeztek a 7255/2. helyrajzi számú ingatlanon. Az ellenőrzés elrendeléséről szóló végzést a felperes átvette, az ellenőröket ő engedte be az ingatlanra, az ellenőrzés során végig jelen volt. A fellelt fémhulladékot, fémmegmunkálásra alkalmas eszközöket a felperes magáénak ismerte el (roncs autók, saját begyűjtés, munkagépek-, közöttük mérlegek, targoncák és egy markoló). A mérési adatok szerint a helyszínen 62.280 kg fémkereskedelmi engedélyköteles anyag volt. 

[3]	Az elsőfokú hatóság végzéssel értesítette a felperest arról, hogy a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. tv. (a továbbiakban: Ket.) 29. §-ában foglaltak alapján fémigazgatási hatósági eljárással összefüggésben terhére eljárást indítottak. Az eljárás során az Sz. Kft., a Kft., valamint a K. Kft. ügyvezetőinek nyilatkozatai alapján megállapították, hogy 18.900 kg, és 7.500 kg fémhulladék, valamint 5.800 kg súlyú konténer az ő tulajdonukat képezi, illetve az engedélyükkel, gyűjteményi céllal került felpereshez. Ennek alapján az elsőfokú hatóság 30.080 kg fémhulladék tekintetében állapította meg, hogy azokat a felperes vásárolta fel, gyűjtötte be, úgy, hogy eredetükről semmilyen dokumentummal nem rendelkezik. 

[4]	Az adatok alapján az elsőfokú hatóság 6.497.280 forint fémkereskedelmi bírságot szabott ki a felperes terhére. 

[5]	Az alperes a 3154246092 számú határozatával helybenhagyta az elsőfokú döntést. Indokolása szerint az ingatlanon tárolt anyagból a felperes szerzett be felvásárlással 30.080 kg fémkereskedelmi engedélyköteles anyagot, tevékenysége a fémkereskedelemről szóló 2013. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Fémtv.) 2. § (1) bekezdés 1., 2. pontjai szerinti fémkereskedelmi tevékenységnek minősült, amely a Fémtv. 4. § (1) bekezdésében foglaltak szerint kizárólag engedéllyel végezhető, de a felperes ilyen engedéllyel nem rendelkezett. Emiatt van helye a Fémtv. 11.§ (2) bekezdés a) pontja alapján a fémigazgatási bírság kiszabásának. A bírság kiszámításának alapjául a Fémtv. 4.§ (11) és 5.§ (3) bekezdés e) pontjában meghatározott vételárak alapján számított országos átlagár szolgált, figyelemmel a 443/2013.(XI.27.) Korm. rendeletre is. Alperes a beszerzés megállapítása kapcsán a felperes saját felvásárlásra vonatkozó nyilatkozata mellett figyelembe vette B. I., B. S. és G. Gy. előadását. A Fémtv. 3.§ (4) bekezdés szerinti felszólítás ugyanezen okból nem volt alkalmazható: a fémkereskedelmi engedélyköteles anyag egyértelműen nem az ingatlanon termelődött, azokat a felperes magánszemélyektől vásárolta fel. 

Az elsőfokú ítélet
[6]	Az elsőfokú bíróság tanúbizonyítási eljárás lefolytatását követően jogerős ítéletével elutasította a felperes keresetét. Az ellenőrzés során eljáró K. K. pénzügyőr esetében rögzítette, hogy a tanúkihallgatás időpontjában már semmire nem emlékezett. B. M. már nem pénzügyőr, őt az alperes már nem tudta előállítani, meghallgatására ezért nem került sor.

[7]	A felperesnek a helyszín adatait vitató előadása kapcsán megállapította, hogy a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. tv. (a továbbiakban: Pp.) 195. § (1) bekezdés szerinti közokiratnak minősülő 1712278040. számú, 2014. március 4-én felvett jegyzőkönyvben a felperes elismerte, hogy a lakóhelyével szemben található ingatlanon és nem a lakóhelyén (.. utca 2.) és nem a Kft. székhelyén (.. u. 4.) folytatták le az ellenőrzést, amely tényt a per során a felperes házastársa, felperes nevené is megerősített. Így a felperesnek az ellenőrzés helyére vonatkozó állításai nem relevánsak. 

[8]	13-15 tonna fém, személygépkocsik felvásárlását a felperes maga is elismerte. A fényképfelvételek alapján a területet a felperes házastársa, mint a különböző szerelési munkákat célzó műhelyt azonosította. A 16/A/1., 16/A/2. és 16/A/3. fényképfelvételek alapján az elsőfokú bíróság megállapította, hogy az ingatlanokon fémhulladékot tároltak, amelyek rakodása éppen folyamatban volt. A rendelkezésre álló adatokkal a felperes nem tudta bizonyítani, hogy 3 m3 alatti mennyiségben volt található ingatlanán a 30.080 kg fém. 

[9]	Nem volt vita tárgya, hogy a felperes a tárgyidőszakban nem rendelkezett fémkereskedelmi engedéllyel. A tevékenységre a Fémtv-nek nem a felperes által hivatkozott 11. § (8) bekezdését, hanem a 11. § (2) bekezdés a) pontját kellett alkalmazni.

[10]	Az átlagár számítását alperes határozatában bemutatta, részletesen megindokolta, így határozata e körben sem volt jogszabálysértő. 

[11]	Nem volt irányadó a felperesnek a Ket. 94/A. § (2) bekezdéséhez kapcsolódó, az 1 éven túli állapot tekintetében tett előadása, mivel a felperes által csatolt, korábbi ellenőrzésre vonatkozó  okiratok nem a felperessel, hanem a Kft.-vel szemben keletkeztek. Az ellenőrzés tárgya azonban a felperes tulajdonát képező körülkerített területen volt, amely mind a Kft. székhelyével, mind a felperes lakóhelyével szemben helyezkedik el.

[12]	Az eljárásban felmerült a végzések, keltezések, elírások, B. I., B. S. vagy G. Gy. tekintetében előadott felperesi kifogások az ügy érdemére nem voltak kihatással.

[13]	Az elsőfokú bíróság a pertárgyértékét a felperes nyilatkozata alapján a fémigazgatási bírság kerekített összegében 6.497.00 forintban rögzítette. Az elsőfokú eljárás illetékét ennek alapulvételével az illetékről szóló 1990. évi XCII. tv. (a továbbiakban: Itv.) 38.§, 39.§ és 42.§ (1) bekezdés a) pontja alapján 389.800 forintban állapította meg.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[14]	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, kérve annak hatályon kívül helyezését és az elsőfokú bíróság új eljárásra, új határozat hozatalra utasítását. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a bizonyítékok egyes körét teljesen figyelmen kívül hagyta, többet iratellenesen mérlegelt, a hiányosan megállapított tényállás alapján törvénysértő ítéletet hozott. 

[15]	A Fémtv. hatályba lépését követő rövid átmeneti időszakon belüli joghelyzet, a régi fémhulladék sorsának rendezhetősége, nem a Fémtv. 15.§-ának megfelelően került tisztázásra. A felperes ugyanis természetes személy és vele szemben 2004. március 4-én legfeljebb a figyelmeztetés jogintézményét kellett volna alkalmazni. Ezért keletkezett arra vonatkozó bizonyítás a perben, hogy a felperes a hatálybalépés előtt vásárolta a hulladékot. 

[16]	A markológép szerepét az elsőfokú bíróság tévesen közelítette meg, ennek folytán a rakodásra vonatkozó megállapítás és az ahhoz kötődő következtetés is megalapozatlan. Nem felel meg az iratoknak az sem, hogy a helyszíni ellenőrzés ideje alatt 3 személy is érkezett fémhulladékot értékesíteni, a következő napon került sor meghallgatásukra.  Ők ekkor nem a felpereshez, hanem a Kft.-hez indultak értékesíteni. 

[17]	Az elsőfokú bíróság nem tisztázta, hogy hol tartott ellenőrzést az alperes, nem tárta fel, hogy egyáltalán volt-e felhatalmazásuk a konkrét helyszín ellenőrzésére. Álláspontja szerint csupán a jegyzőkönyv nem elegendő az elrendelő határozat nélkül annak bizonyítására, hogy törvényes úton szerezték be a bizonyítékot az alperes munkatársai. A felperest ügyféli meghallgatásakor a .. u. 4. szám alatti ellenőrzés kapcsán nyilatkoztatták és ilyen ellenőrzésre 2014. március 4-én sor került a 17., 12., 27., 30., 28. számú irat szerint. 

[18]	Az elsőfokú bíróság tévesen ítélte meg, hogy ezen törvénysértések csekély súlyúak, érdemben nem befolyásolták volna az ítéletet. Ezzel szemben az eljárás végéig érdemi vita volt arról, hogy arról, hogy hol, mikor, ki, milyen eljárási cselekményt végeztek. Az elrendelt közigazgatási eljárásban ugyanis már csak egyetlenegy eljárási cselekmény történt, a felperes ügyfélkénti meghallgatása. 

[19]	Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság jogszabálysértően alkalmazta az Itv. szabályait. Esetében tételes illetéket kellett volna alkalmazni.

[20]	Az alperes a felperes felülvizsgálati kérelmének elutasítását kérte. 

A Kúria döntése és jogi indokai
[21]	A felperes felülvizsgálati kérelme részben, a kereseti illeték tekintetében alapos, egyéb vonatkozásban alaptalan.

[22]	A felülvizsgálati eljárásban - annak rendkívüli jogorvoslati jellege miatt - nincs helye bizonyítás felvételének, a bizonyítékok ismételt egybevetésének, felülmérlegelésnek. Ezért a Kúria a felülvizsgálati kérelem által vitatott körben a rendelkezésére álló iratok alapján dönthetett (a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. tv. (a továbbiakban: Pp.) 275. §, BH 2002.29.). 

[23]	A Fémtv. 11. § (1) bekezdése alapján fémkereskedelmi hatósági ellenőrzés folytatható le - egyebek mellett - azokkal szemben, akik fémkereskedelmi engedélyköteles anyagokat tárolnak. A fémkereskedelmi hatósági ellenőrzésre, a Fémtv-ben nem szabályozott kérdésekben, a Fémtv. 14. § (2) bekezdésének megfelelően  a Ket. rendelkezései az irányadók. Ennek folytán a 2014. március 4-ei helyszíni ellenőrzés hivatalbóli megindítására a Ket. 88/A.§ (1) bekezdését, lezárására a Ket. 93-94.§-ait kellett alkalmazni. 

[24]	A 2014. március 4-ei, felperes jelenlétében lefolytatott helyszíni ellenőrzés jegyzőkönyve tartalmazza, hogy az ellenőrzés lefolytatására a Ket. 87-94.§-aiban foglaltak alapján kerül sor. A helyszíni ellenőrzés során észlelt jogszabálysértésre tekintettel az elsőfokú hatóságnak a Ket. 93.§ (2) bekezdés megfelelő alkalmazásával, a 94.§ (1) bekezdés b) pontja alapján lehetősége volt a 2014. március 10-ei keltezésű végzéssel a hivatalbóli eljárás megindítására, amelyről a Ket. 29.§ (1), (2) és (3) bekezdésének szabályait megtartva értesítenie kellett a felperest. A Ket. kizáró rendelkezéseinek hiányában a hatóságnak a helyszíni ellenőrzést követően, a hatósági eljárásban is volt lehetősége a bizonyításra, az ügyfél/felperes nyilatkoztatására, B. I., B. S. és G. Gy. nyilatkozatának közúti fémhulladék szállításhoz kapcsolódó helyszíni ellenőrzés során való beszerzésére, a fémhulladék forrásaként megjelölt gazdasági társaságok megkeresésére. Az alperesi határozatban felhasznált bizonyítékok beszerzése a Ket. szabályainak megfelelően történt. 

[25]	Az elsőfokú bíróság a hatósági ellenőrzést és a hatóság hivatalbóli eljárását tehát helytállóan tekinthette szerves egységnek, és megalapozottan tekinthette a fémigazgatási eljárás különböző szakaszaiban keletkezett bizonyítékok beszerzését jogszerűnek. A felülvizsgálati kérelemnek a bizonyítékok beszerzésének jogszerűségét vitató és az eljárási cselekmények csak a hatósági eljárásra való leszűkítésére vonatkozó előadása megalapozatlan.

[26]	A közigazgatási és a peres eljárásban keletkezett bizonyítékok értékelése során az elsőfokú bíróság a Pp. 206.§ (1) és 221.§ (1) bekezdéseinek megfelelően járt el. A 2014. március 4-én keletkezett 1712278040. számú ellenőrzési jegyzőkönyvből egyértelműen megállapítható, hogy a helyszín nem a d-i .. utca 2., vagy a .. utca 4. szám alatti ingatlan, hanem a szemben lévő oldalon a 7255/2. hrsz.-ú terület volt. Az ellenőrzési jegyzőkönyvben maga felperes is azt adta elő, hogy „A C. Kft. telephelyével szemben lévő területen 2 éve foglalkozom begyűjtéssel.”. Az ellenőrzés helyszínét a peres eljárás során a felperes házastársa is egyértelműen azonosította.

[27]	A fémhulladék keletkezésének és tárolásának folyamata a felperes nyilatkozatai alapján is azonosítható volt. Miként a jogerős ítélet is tartalmazza maga felperes adta elő, hogy ő vásárolt fel 13-15 tonna fémet, továbbá a területen lévő roncs autókat; ez utóbbiakat úgy, hogy nem rendelkezik az ezek tárolásához szükséges szakhatósági engedéllyel. A fém hulladék mérésére alkalmas mérlegek megléte nem volt vita tárgya, a markoló tekintetében pedig a fényképfelvételek alapján az elsőfokú bíróság helytálló következtetett a fémhulladék mozgatására. 

[28]	A helyszínnek a közigazgatási iratok alapján is egyértelmű azonosítása, a beszerzésre vonatkozó felperesi előadás, és a tárolást igazoló helyszíni adatok következtében az elsőfokú bíróság helytállóan állapíthatta meg azt is, hogy az esetleges elírások nem voltak kihatással az ügy érdemére.

[29]	A Fémtv. hatálybalépésével kapcsolatban előadott felperesi álláspont szerint vele szemben nem a Fémtv. 11.§ (2) bekezdés a) pontja szerinti bírság kiszabásának, hanem a Fémtv. 12.§ (1) bekezdés c) pontjában nevesített, a 3.§ (4) bekezdésével összefüggésben alkalmazott figyelmeztetésnek - ténylegesen a természetes személy Fémtv. 11.§ (8) bekezdés b) pontja szerinti felszólítása arra, hogy az ingatlanon tárolt, és 3.§ (4) bekezdésben meghatározott térfogatot meghaladó mennyiséget fémkereskedőnek vagy hulladékgazdálkodási közszolgáltatást nyújtó szervezetnek adja le - lett volna helye. 

[30]	A Fémtv. 15. § (1) bekezdése alapján a törvény a 2013. szeptember 26-ai kihirdetését követő 60. napon lépett hatályba, kivéve a 3. § (4)-(9) és (11) bekezdéseit, amelyek a Fémtv. hatálybalépését követő 4. hónap első napjától, azaz 2014. március 1-jétől hatályosak. 

[31]	A Fémtv. 3.§ (4) bekezdése szerint természetes személy tulajdonában vagy használatában álló ingatlanon legfeljebb 3 m3 térfogatú - egyértelműen az ingatlanon termelt - fémkereskedelmi engedélyköteles anyag - ide nem értve a készterméket - tárolható. Ha a fémkereskedelmi hatóság ellenőrzése során megállapítja, hogy a természetes személy ingatlantulajdonos e bekezdésben meghatározott térfogatot meghaladó fémkereskedelmi engedélyköteles anyagot tárol, - határidő tűzése és a kötelezettségeire vonatkozó felvilágosítás megadása mellett felszólítja a természetes személy ingatlantulajdonost az ingatlanon tárolt e bekezdésben meghatározott térfogatot meghaladó mennyiség fémkereskedő vagy hulladékgazdálkodási közszolgáltatást nyújtó szervezet részére történő leadására. A kötelezettség megtartását a fémkereskedelmi hatóság ellenőrzi.

[32]	A felperes nem csupán magánszemélyként került kapcsolatba a fémkereskedelemmel: a Kft. tulajdonosa volt olyan időpontban is, amikor az már a Fémtv. hatálya alatt, de még rendelkezett fémkereskedelmi engedéllyel. A felperesnek 2013. szeptember 26-tól egészen 2014. március 1-ig lehetősége lett volna a Fémtv. 3.§ (4) bekezdés szerinti helyzet előidézésére. Az ellenőrzés során fellelt mennyiségből az alperes le is számította a más tulajdonában álló fémhulladékot/konténereket, továbbá azokat a fémtárgyakat is, amelyek gyűjteményi célból kerültek felpereshez, és csak a fennmaradó 30.080 kg tekintetében tett megállapítást, amelynek egy része roncsautó. 

[33]	A Fémtv. 3.§ (4) bekezdés alkalmazhatóságához a 30.080 kg fémhulladéknak nem származhatott volna felvásárlásból, ez a körülmény a hulladék térfogatától függetlenül kizárja a felhívás alkalmazását. Az elsőfokú bíróság érdemben helytállóan tekintette jogszerűnek a Fémtv. 11.§ (2) bekezdés a) pontja szerinti fémigazgatási bírságot kiszabó alperesi határozatot. 

[34]	A felülvizsgálati kérelemben foglaltakra tekintettel a továbbiakban a Kúria azt vizsgálta, hogy helytállóan járt-e az elsőfokú bíróság akkor, amikor a pervesztes felperest nem az Itv. 43.§ (3) bekezdés szerinti tételes illeték, hanem az általános szabályoknak megfelelően, a pertárgyérték utáni 6%-os mértékű eljárási illeték megfizetésére kötelezte. 

[35]	A közigazgatási határozatok bírósági felülvizsgálata során az Itv. 43.§ (3) bekezdésének megfelelően tételes illetéket kell alkalmazni, melynek összege 30.000 forint, kivéve ha törvény másként nem rendelkezik, és a határozat nem adó-, illeték-, adójellegű kötelezettséggel, társadalombiztosítási járulék- vagy vámkötelezettséggel, versenyüggyel, sajtótermékkel és médiaszolgáltatással - kivéve a panaszügyeket -, elektronikus hírközléssel vagy közbeszerzéssel kapcsolatos. A kivételek felsorolásából a Kúriának a fémigazgatási bírság kapcsán az „adójellegű kötelezettség” esetleges megállapíthatóságát kellett elemezni.

[36]	Magyarország gazdasági stabilitásáról szóló 2011. évi CXCIV. tv. 28.§ (1) bekezdés a) pontja szerint Magyarországon minden természetes személy, jogi személy és más jogalany adó, járulék, hozzájárulás, vagyonszerzési illeték, pótlék vagy más hasonló - az állam közvetlen ellenszolgáltatása nélküli - rendszeres vagy rendkívüli fizetési kötelezettség teljesítésével járul hozzá a közös szükségletek fedezetéhez. Az államháztartásról szóló 2011. évi CXCV. törvény 6.§ (3) bekezdés b) pontja szerint az állam működési bevételei közé tartozó közhatalmi bevételek adókból, illetékekből, járulékokból, hozzájárulásokból, bírságokból, díjakból és más fizetési kötelezettségekből származnak. 

[37]	A közhatalmi (közjogi) fizetési kötelezettségek körében azok célja szerint fiskális és közigazgatási jellegű bevételeket lehet megkülönböztetni. Az előbbik esetében a cél a forrásteremtés, az utóbbiaknál a cél más, jellemzően a represszió, vagy a reparáció, illetve a közigazgatás működése. A fiskális bevételek közé tartoznak azok, amelyeknél az állam közvetlen ellenszolgáltatás nélküli fizetési kötelezettséget ír elő jövedelem, fogyasztás, tevékenység és/vagy vagyon után, azok lehetnek mind adók (pl. áfa), mind adójellegű (pl. rehabilitációs hozzájárulás) befizetések. A nem adó jellegű tételek közé tartoznak azok a szankció típusú fizetési kötelezettségek, amelyek nem egy fiskális jellegű közbevétel nem teljesítésének szankciói, hanem valamely jogszabálysértés jogkövetkezményeként, önállóan jelennek meg. 

[38]	A Fémtv-n alapuló fémigazgatási bírság a fentiek szerint nem fiskális jellegű, hanem kifejezetten repressziós tartalmú intézmény. Célját tekintve nem minősül adójellegű kötelezettségnek, ennek folytán rá az Itv. 43.§ (3) bekezdés fő szabálya szerinti tételes illeték alkalmazandó. 

[39]	Mindezekre figyelemmel a Kúria az elsőfokú bíróság ítéletét a per főtárgya és a perköltség tekintetében a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta, a kereseti illeték körében hatályon kívül helyezte, és annak összegét 30.000 forintban állapította meg.

A döntés elvi tartalma
[40]	A fémigazgatási bírság nem adójellegű fizetési kötelezettség, arra az elsőfokú bíróság előtt a tételes illeték szabályai az irányadók.
Záró rész
[41]	A pervesztes felperest a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte a pernyertes alperes felülvizsgálati költségének megfizetésére. 

[42]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt kereseti és felülvizsgálati illeték viselésére a Kúria az Itv. 43.§ (3), 50. § (1) bekezdése, valamint a 39.§ (3) bekezdés d) pontja és a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13.§ (2) bekezdése alapján kötelezte a felperest.

[43]	Tárgyalás tartását a felek egyike sem kérte, és mivel a Pp. 272.§ (2) bekezdése a felülvizsgálati kérelem kiegészítését, a 275.§ (1) bekezdés pedig a bizonyítást zárja ki, nem merült fel a tárgyalás tartásának szükségessége: a Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.
Budapest, 2017. január 12. 
dr. Hajnal Péter sk. a tanács elnöke, Huszárné dr. Oláh Éva sk. előadó bíró, dr. Heinemann Csilla sk. bíró