A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: 	Kfv.I.35.512/2016/12. szám

A tanács tagjai: Dr. Hajnal Péter a tanács elnöke, Dr. Heinemann Csilla előadó bíró, Huszárné dr. Oláh Éva bíró

A felperes: felperes neve 	
	
A felperes képviselője: Dr. Posta Attila ügyvéd 
	
Az alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság 	
	
Az alperes képviselője: Dr. Cserpák Nóra jogtanácsos 
	
A per tárgya: adóhatósági határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes 8. szám alatt
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.K.27.016/2016/4.

Rendelkező rész 
A Kúria a Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.K.27.016/2016/4. számú ítéletét, valamint az alperes 3253908523 számú határozatát - az elsőfokú határozatra is kiterjedően - hatályon kívül helyezi.

Kötelezi az alperest, hogy 15 nap alatt fizessen meg a felperesnek 200.000 (kétszázezer) forint együttes elsőfokú és felülvizsgálati perköltséget.

A kereseti és a felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes 2009. október-december hónapokra Közösségen belüli termékértékesítés jogcímén adómentes számlákat állított ki a cseh illetőségű A. spol. s.r.o. cég részére. A megrendelésre a felperessel hosszabb üzleti kapcsolatban lévő szlovák cégen keresztül, az ő számítógépes rendszerében történő rögzítéssel került sor, amely tartalmazta azt is hogy a szállítások mely vevő részére történtek. A számlák különböző fagyasztott termékek értékesítéséről szóltak. A számlák euróban kerültek kiállításra, minden számlához bevételi pénztárbizonylat készült, melynek sorszáma megegyezett az aktuális számla sorszámával. A kiszállítások igazolására szolgáló, az egyes számlákhoz kapcsolódó CMR fuvarokmányokon fuvarozóként a számlákon vevőként is megjelölt gazdasági társaság cégbélyegzője szerepelt, ennek kitöltésére már az áru átvételekor sor került. Az áruk átvevője a CMR-ek alapján miden esetben a vevő volt. A CMR-eken fuvarozást végző járművek adataként szlovák és cseh forgalmi rendszámok kerültek feltüntetésre. A cseh adóhatóság tájékoztatása szerint a vevőként feltüntetett cseh adóalany az áruk átvételét tagadta, továbbá azt is cáfolta, hogy a szlovák céggel kapcsolata lett volna. 

[2]	A szlovák adóhatóság tájékoztatása szerint a szlovák cég a vizsgált időszakban 95.873 euró értékben szerzett árut a felperestől, melynek kiszállítását saját járműveivel végezte. A CMR-eken az átvétel igazolására ugyan úgy került sor, mint a cseh vásároló esetében. Arra vonatkozóan, hogy a felperes által a cseh vevő részére értékesített fagyasztott áru valóban gyűjtőfuvar révén jutott el Csehországba, a szlovák cég semmilyen bizonylatot, dokumentumot nem mutatott be, azt igazolni nem tudta. A felperes rendelési nyilvántartásában (tükör-szoftver) a szlovák cég részéről történő adatrögzítés megjelent, a felperes így láthatta, hogy a megrendelt áru mely vevő részére került kiszállításra. 

[3]	A CMR-eken feltüntetett rendszámok a cseh adóhatóság tájékoztatása szerint magán használatú autók, gazdasági tevékenységet azokkal nem végeztek, míg a szlovák forgalmi rendszámok a hiteles nyilvántartásban nem szerepelnek. 

[4]	Mindezek alapján az elsőfokú hatóság azt állapította meg, hogy a számlákon szereplő termékek Közösség területére történő kiszállítását a felperes hitelt érdemlően nem igazolta. Emiatt 2009 októberére 2.490.000 Ft, novemberére 3.220.000 Ft, míg decemberre 2.980.000 Ft adókülönbözetet állapított meg a felperes terhére. A felperes fellebbezése alapján eljárt másodfokú hatóság az elsőfokú határozatot megsemmisítette és az elsőfokú hatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte. Az új eljárás lefolytatására történő kötelezés oka az volt, hogy az elsőfokú adóhatóságnak meg kell vizsgálnia a felperesnél vezetett rendelés nyilvántartási és teljesítési rendszert annak érdekében, hogy abból kinyerhető-e más tagállamba történő kiszállítást igazoló hitelt érdemlő bizonyíték. 

[5]	Az új eljárásban az elsőfokú hatóság vizsgálta a felperes rendelés nyilvántartási rendszerét, de ennek alapján is arra a következtetésre jutott, hogy a rendszer adatai önmagukban nem alkalmasak a Közösség területére történő kiszállítás igazolására. Rögzítette azt is, hogy a felperes nemcsak saját rendelés nyilvántartási rendszerét mutatta be, hanem a szlovák cég rendszerét is, melyben a vevő elnevezésű oszlopban „ASP" előtaggal a szlovák cégek kerültek megjelölésre. A felperes állítása szerint a szlovák cég csak közvetítői tevékenységet látott el, ő szállított és ő volt az ellenérték megfizetője is. A felperesi állítást azonban a cseh adóhatóság válasza nem erősítette meg, mivel a cseh cég továbbra is cáfolta a felperessel vagy a szlovák céggel fennálló gazdasági kapcsolatát. Az adóhatóság álláspontja változatlanul az volt, hogy a felperes továbbra sem rendelkezik olyan hiteles bizonylattal, mely a kiszállítást igazolná, így a vizsgált hónapokra vonatkozóan összesen 8.690.000 Ft adókülönbözetnek minősülő adóhiányt állapított meg, mely után 6.517.000 Ft adóbírságot és 3.038.000 Ft késedelmi pótlékot számított fel.

[6]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes az elsőfokú határozatot helybenhagyta.

[7]	A felperes keresete folytán eljárt Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a 15.K.27.252/2013/13. számú ítéletével az alperesi határozatot az elsőfokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú adóhatóságot új eljárás lefolytatására kötelezte. Egyrészről megállapította, hogy az adóhatóság eljárási jogszabálysértést követett el, amikor a szlovák adóhatóság válaszát a felperes részére nem tette megismerhetővé, másrészt hiányosnak értékelte a hatóság által lefolytatott bizonyítást, mert a rendelés nyilvántartási rendszer teljes körű és átfogó vizsgálatára nem került sor. Emiatt a rendelés nyilvántartási rendszer valamennyi adattartalmának teljes körű vizsgálatára kötelezte az adóhatóságot különösen abból a szempontból, hogy napi árutípusonként összesített rendelés átadása kinek a részére történt, a berakodási listából megállapítható-e kinek a részére történt a szállítás, megállapítható-e, hogy a szállítás gyűjtőfuvarral történt-e, milyen járművel, melyik gépkocsivezető által történt és ezen áruk a szlovák partner rendelés nyilvántartási rendszerében megjelennek-e. 

[8]	Az ekként megindult új eljárásban a rendszer megvizsgálása alapján az adóhatóság ismételten arra az álláspontra helyezkedett, hogy a rendszer adatai nem alkalmasak annak igazolására, hogy a Közösségen belüli termékértékesítés megtörtént. A megrendelt tételek az adózó rendszerében szerepelnek, a kiszállítás azonban nem, így a rendszer csak a számlakiállítást tényszerűsíti. Az adóhatóság álláspontja az volt, hogy a felperes nem járt el körültekintően, mivel nem követelte meg a szlovák cég sofőrjeitől annak igazolását, hogy a cseh cég nevében eljárhatnak, árut vehetnek át, illetve megrendeléseket adhatnak le. Mindezekre figyelemmel a korábbi határozatban foglalt adóhiány megállapítására került ismételten sor. 

[9]	Az alperes az elsőfokú hatóság megismételt eljárásban hozott határozatát helybenhagyta. Hangsúlyozta, hogy értékelte a bíróság által meghallgatott tanú vallomását, miután a rendelés nyilvántartási rendszer a kiszállítás megtörtént alátámasztani nem tudta, így a tanúvallomás kiszállításra vonatkozó részét nem fogadta el. Azt is rögzítette, hogy a felperes a kellő óvatosságot és gondosságot nem tanúsította a gazdasági kapcsolat létesítése és a konkrét megrendelések, CMR-ek kitöltése során.

A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[10]	A felperes keresetében állította, hogy az alperes nem tett eleget tényállás tisztázási kötelezettségének, egyes bizonyítékokat indokolatlanul zárt ki a határozatból. Utalt arra, hogy a cseh cég 2011. április 11. napi levele egyértelműen igazolja a szlovák és a cseh cég kapcsolatát, illetve a szlovák cég tulajdonosának nyilatkozata is alátámasztja, hogy az árut a szlovák cég gépkocsivezetője vette át a felperes raktárában, szállította a szlovák cég raktárába és azt Szlovákiában értékesítették. A szlovák cég üzleti kapcsolatban volt a cseh céggel, szállítást végzett számára, az áruk gyűjtőfuvarral kerültek elszállításra. Az áru elszállításának tényét a szlovák cég gépkocsivezetőinek vallomásai, a járművekről készült fényképfelvételek mind alátámasztják. Kifogásolta továbbá, hogy a felperes kérése ellenére az alperes nem vizsgálta a szlovák cég rendszerét, ugyanis annak tükör szoftvere a felperesnél továbbra is rendelkezésre áll. Ennek vizsgálatával megállapítható lett volna, hogy a vizsgált tételek a szlovák cég rendszerében megjelentek, így a kiszállítás igazolt. Nem bizonyította továbbá az adóhatóság azt sem, hogyha az adókijátszás megvalósult, a felperes arról tudott vagy tudnia kellett.

Az elsőfokú ítélet
[11]	A bíróság a felperes keresetét elutasította. Hangsúlyozta, hogy a korábbi hatályon kívül helyező ítélet előírásainak adóhatósági teljesítését kellett vizsgálnia. Álláspontja szerint a megismételt eljárásban az adóhatóság eleget tett az ítéletben foglalt utasításoknak, a felperes rendelés nyilvántartási rendszerét ellenőrizte és megállapította, hogy a nem saját fuvareszközzel végzett fuvarozások esetében a rendszer nem alkalmas a kiszállítás tényének igazolására, mivel sem a gépjármű rendszámát, a jármű típusát, a gyűjtőfuvar tényét, a fuvarozó személyét nem rögzíti, tehát nem követhető nyomon, hogy mely autó mely sofőrökkel mely napon mely cégeknek végzett fuvarozást. Hangsúlyozta, hogy a felperes álláspontjával ellentétben az adómentesség körében nem az értékesítés tényét kell igazolni, hanem azt kell hitelt érdemlően bizonyítani, hogy az áru belföldről a Közösség más tagállamának területére kiszállításra került. A hangsúly a hitelt érdemlőségen van, objektív bizonyítékokkal kell a kiszállítást alátámasztani. E körben sem a tanúvallomások, sem a fényképfelvételek nem alkalmasak a kiszállítás bizonyítására, hiszen ezek alapján objektíven nem ellenőrizhető, hogy mely terméket mely napon, milyen rendszámú gépjárművel ki és hova fuvarozta. 

[12]	A korábbi bírósági eljárás során meghallgatott tanú vallomását azért nem fogadta el, mert az általa elmondottak a rendelés nyilvántartási rendszerből - mint lehetséges objektív bizonyítékból - nem ellenőrizhetők vissza, a tanúvallomás pedig a kiszállítás igazolására nem alkalmas. A szlovák cég tükör szoftverének vizsgálatát pedig azért vetette el, mert maga a felperes nyilatkozott arról, hogy a szlovák cég rendszere azonos adathalmazt rögzít, így abból más adatok nem kinyerhetők. Indokolatlan szakértői vizsgálat elrendelése, mivel a felperesi rendszer manipulálhatóságát illetően az alperes határozatában megállapítást nem tett.

[13]	Miután a kiszállítás ténye nem nyert igazolást, így vizsgálta, hogy a felperes kellő körültekintéssel járt-e el az ügylet megkötése során. Megítélése szerint a felperestől elvárható magatartás az lett volna, ha valamilyen informatív módon a cseh céggel történő tényleges kapcsolatfelvétel útján meggyőződik arról, hogy valóban ez a cég lesz a vevő és a szlovák cég az ügyletekben közvetítőként jogosult eljárni. Ugyancsak le kellett volna ellenőriznie, hogy a fuvarozók jogosultak-e a cseh cég nevében eljárni. Az ellenőrzésnek arra is ki kellett volna terjednie, hogy a CMR-en azok a fuvarozók, azok a gépjárművek szerepelnek, melyek a fuvarozást ténylegesen végezték. Ilyen ellenőrzés hiányában a felperes tudta nélkül gyakorlatilag bárhova mehetett az áru, erre a felperesnek ráhatása nem volt, ennek terhét köteles viselni. Hangsúlyozta, hogy a rendelkezésre álló bizonyítékok alátámasztják azt, hogy nem annak a vevőnek ment az áru, aki a számlán szerepelt, az adókijátszás ténye megállapítható volt, illetve az is, hogy kellő gondosság mellett a felperes erről tudhatott.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[14]	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet elsődlegesen a jogerős ítélet hatályon kívül helyezése, keresetének teljesítése, másodlagosan a jogerős ítélet hatályon kívül helyezése és az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára történő utasítása érdekében. Vitatta, hogy az adóhatóság eleget tett a korábbi hatályon kívül helyező ítéletben foglaltaknak, mivel a szlovák cég nyilvántartási rendszerét nem vizsgálta, pedig a tükör szoftver vizsgálata alapján a kiszállítás ténye megállapítható. Hangsúlyozta, hogy két különállóan működő, de egymással kapcsolatban lévő rendszerről van szó. A szlovák cég által működtetett nyilvántartó rendszer az értékesítései kapcsán a rendszerébe visszajuttatott adatokat ezek alapján pontosan megállapítható, hogy a felperes mely terméke kinek került értékesítésre, kiszállításra. 

[15]	Az alperes annak ellenére, hogy a tükör szoftver vizsgálatát a felperes biztosította, nem vizsgálta meg. Hangsúlyozta, hogy az eljárás során példaszerűen becsatolt olyan adatokat, amelyeket ebből a szlovák cég általi tükör szoftverből nyertek ki és a termék pontos mozgását dokumentálják, követik, igazolják. A fenti nyomon követhetőség, dokumentáltság minden, az alperes által vizsgálat alá vont áru értékesítésénél megvalósult. Az alperes ezt a vizsgálatot és kiértékelést tudatosan mellőzte, mivel a vizsgálat egyértelműen a felperes mentesüléséhez vezetett volna. Hivatkozott az alperes vizsgálati jegyzőkönyvének 79. sorszám alatti mellékletére, mely pontos adatokat tartalmaz arra, hogy a cseh gazdasági társaság ügyében eljárva ki rendelte meg a tételt, azt hova, melyik szlovákiai településre szállította ki. Ez egy összesítő táblázat, mely tartalmazza a bizonylatszámokat, az áruk pontos megjelölését. A kiszállítás ténye igazolható, amit a tanúvallomások, fényképfelvételek tovább erősítenek, alátámasztanak. 

[16]	Másodlagos körben vizsgálandó volt felperesnek az ügyben tanúsított kellő körültekintése. Nézete szerint ezt is helytelenül értékelte a bíróság és az alperes. A tükör szoftver alapján a felperes az árukiszállításokat folyamatosan nyomon követhette, melyből egyértelműen megállapíthatta, hogy a termékek Magyarország határát elhagyták, így a közösségi termékértékesítés megvalósult. Részéről a cseh cég ellenőrzése megtörtént, a szlovák cég közvetítői szerepével kapcsolatban kétség nem merült fel. 

[17]	Összegezve, a közösségi termékértékesítés valamennyi feltétele esetében megvalósult, így az alperes és a bíróság is jogszerűtlenül járt el, amikor az adómentes értékesítést megtagadta. Kifogásolta továbbá, hogy a bíróság adókijátszásban való részvételt állapított meg, jóllehet ilyet az alperes sem állapított meg terhére.

[18]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában való fenntartását indítványozta. 

[19]	Az erre előterjesztett észrevételeiben a felperes ismételten utalt arra, hogy rendszerének egyik eleme a rendelés felvétel, míg másik eleme a tükör szerver, amely a szlovák cég szerverén megjelenő adatokat másolja, ennek vizsgálata maradt el az alperesi részről. Hangsúlyozta, hogy az adóhatóság csak a felperes saját vállalatirányítási rendszerét vizsgálta, a tükör szervert nem, holott kérdéses adatok ott rendelkezésre álltak.

A Kúria döntése és jogi indokai
[20]	A felülvizsgálati kérelem alapos.

[21]	A Kúria mindenekelőtt azt hangsúlyozza, hogy a jelen eljárás egy megismételt eljárás, amelynek kereteit a Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 15.K.27.252/2013/13. számú ítéletében megszabta. Az elsőfokú bíróság alappal hivatkozott arra, hogy az alperes határozatának jogszerűsége kizárólag a bíróság által elrendelt megismételt eljárás körében volt vizsgálható. Az adóhatóság feladata pedig a felperes rendelésnyilvántartási rendszerének vizsgálata alapján annak megállapítása volt, hogy a közösségi termékértékesítés megvalósulásának lényeges, a más tagállamba történő szállítás feltétele a cseh cég részére történő értékesítés kapcsán megvalósult-e. 

[22]	A Kúria nézete szerint az alperes formálisan teljesítette a korábbi bírósági utasítást, azonban tévedett mikor nagyobb jelentőséget tulajdonított a CMR okmányon szereplő adatoknak, mint a felperes rendelésnyilvántartási adatainak, a szlovák cég ügyvezetője nyilatkozatának, a korábban lefolytatott eljárásban meghallgatott tanúk vallomásának és a még rendelkezésre álló egyéb dokumentumoknak melyek egyértelműen azt támasztották alá, hogy a közösségi termékértékesítés valamennyi feltétele a felperes esetében teljesült.

[23]	Az Európai Unió Bírósága több döntésében - azonos végeredménnyel - részletesen elemezte a közösségi adómentes értékesítés megvalósulásának feltételeit. Kimondta: „hogy kizárólag akkor vonatkozik adómentesség a Közösségen belüli termékértékesítésre, ha a termékkel való tulajdonosként történő rendelkezési jog átszáll a vevőre, és az értékesítő igazolja, hogy e terméket feladták vagy elszállították egy másik tagállamba, és a termék e feladás vagy szállítás során ténylegesen elhagyta a termékértékesítés helye szerinti tagállam területét." ( C-409/04 42. pont) Az idézett rendelkezésből az következik, hogy a feladást és a tényleges kiszállítást is igazolnia kell az értékesítőnek.

[24]	Az igazolás vonatkozásában a 2006/112 irányelv 131. cikkéből kell kiindulni amely előírja: „A 2-9. fejezetben említett adómentességeket az egyéb közösségi rendelkezések sérelme nélkül, az említett adómentességek helyes és egyszerű alkalmazása, valamint az esetleges adócsalás, adókikerülés és visszaélés megelőzése céljából a tagállamok által meghatározott feltételekkel kell alkalmazni", azaz a kiszállítás igazolásának részletszabályait a tagállamoknak kell megállapítani. Azonban ilyen szabályozás Magyarországon nincs, ezért azt kell megvizsgálni, hogy a Bíróság szerint milyen igazolási rendszernek kellene lennie és annak alapján elemezni, hogy a felperes rendelkezésre álló dokumentumai azoknak megfelel-e.

[25]	„Először is a jogbiztonság elvét illetően emlékeztetni kell arra, hogy a jogbiztonság követelményének még szigorúbban kell érvényesülnie a pénzügyi következményekkel járó szabályok esetén annak érdekében, hogy az érintettek pontosan megismerhessék a rájuk rótt kötelezettségek mértékét. Következésképpen, amint arra a Teleos és társai, valamint a Bizottság is jogosan hivatkozik, elengedhetetlen, hogy az adóalanyok ismerjék adókötelezettségeiket az ügylet megkötése előtt." (48.pont)

[26]	„Márpedig nem biztosítja az adómentesség helyes és egyszerű alkalmazását, ha kötelezik az adóalanyt, hogy bizonyítékot nyújtson be arra nézve, hogy a termékek ténylegesen elhagyták a termékértékesítés helye szerinti tagállamot. Sőt e kötelezettség elbizonytalaníthatja abban, hogy alkalmazhatja-e a mentességet a Közösségen belüli termékértékesítésére, vagy hogy belefoglalja-e az eladási árba a HÉ-t." (51.pont)  „ A tagállamok által elfogadott intézkedések jogszerűen irányulnak az államkincstár érdekeinek lehető leghatékonyabb védelmére, azok nem terjedhetnek túl az e célhoz szükséges mértéken". (53.pont)

[27]	Megvizsgálva a felperes és az alperes által is elismerten nem manipulált rendelésnyilvántartási rendszerét rögzíthető, hogy az a szokásos megrendelési adatokon kívül egyéb olyan adatokat is tartalmaz amely a kiszállítás tényének megtörténtét támasztja alá. (79.számú melléklet) Így az is követhető, hogy a szlovák cég által megrendelt áru mely vevő részére került tovább értékesítésre. A felperesi nyilvántartás, számlázás koherens adatai, a szlovák cég ügyvezetőjének nyilatkozata és a fuvarozók vallomásai, továbbá a fuvareszközről készített fényképfelvételek együttesen alkalmasak arra, hogy bizonyítsák a kiszállítást, kiküszöböljék a CMR-ek hiányosságait. Ez a hiányosság már azért is kisebb súlyú, mert az adóhatóság nyilatkozata szerint az a szlovák fél részére történő értékesítésnél is fellelhető, ennek ellenére ezeket a kiszállításokat a bevallások miatt elismerték. (felrakodáskor átvétel lebélyegzése)

[28]	Az állandóan követett gyakorlat szerint a Pp. 206. § (1) bekezdésére alapított felülvizsgálati kérelem akkor vezet sikerre, ha annak előterjesztői igazolják, hogy a felülvizsgálni kért határozat meghozatalakor a bíróság a bizonyítékok egybevetése és értékelése során logikai hibát követett el, a bizonyítékok mérlegelése kirívóan okszerűtlen, adott esetben iratellenes. Az eset összes körülményét figyelembe véve a Kúria álláspontja az, hogy a perbeli esetben a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen és logikátlan mérlegelésére került sor az elsőfokú bíróság részéről.

[29]	 A közösségi adómentes termékértékesítés feltételeinek megvalósulása okán a felperes terhére adókötelezettséget jogszerűen megállapítani nem lehetett, ezért a Kúria a Pp. 275. §  (4) bekezdése alapján a jogerős ítéletet, alperes határozatát az elsőfokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte. Mindezek miatt a Kúria nem vizsgálta a felperesi eljárás jóhiszeműségével, a megtett intézkedéseinek ésszerűségével kapcsolatos elsőfokú bírósági álláspontot.

A döntés elvi tartalma
[30]	A közösségen belüli termékértékesítés feltételrendszerének vizsgálata nem szorítkozhat kizárólag a CMR-ek adattartalmának ellenőrzésére, hanem az értékesítés összes körülményét vizsgálni kell és a rendelkezésre álló valamennyi bizonyíték Pp. 206. §-a szerinti értékelését el kell végezni.
Záró rész
[31]	 A pervesztes alperes a Pp. 78. § (1) bekezdése szerint köteles az felperes együttes elsőfokú és felülvizsgálati eljárási költség megfizetésére.

[32]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 43. § (3) bekezdése, 50. § (1) bekezdése és a költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 14. §-a alapján feljegyzett kereseti és felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli.

[33]	A bíróság a pert a felperes kérelmére tárgyaláson bírálta el.
Budapest, 2017. április 20.
dr. Hajnal Péter sk. a tanács elnöke, dr. Heinemann Csilla sk. előadó bíró, Huszárné dr. Oláh Éva sk. bírÓ