A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság

í t é l e t e

Az ügy száma:	Kfv.IV.35.506/2018/5. szám

A tanács tagjai:. Balogh Zsolt a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás előadó bíró, 
		. Dobó Viola bíró

A felperes:	felperes neve

A felperes képviselője: Dr. Hajzer Gabriella egyéni ügyvéd

Az alperes:	alperes neve
                       
Az alperes képviselője: Dr. Kovács Kond ügyvéd
			    
A per tárgya:	mezőgazdasági támogatás

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél/felek: alperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.K.27.165/2018/5. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria

- 	a Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.K.27.165/2018/5. számú ítéletét hatályában fenntartja;

- 	kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 30.000 (harmincezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.

- 	kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 70 000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás

[1]	A felperes 2014. május 15. napján a 2014. évi egységes kérelem keretében 8781164614 azonosítószám alatt kifizetési kérelmet nyújtott be egységes területalapú támogatás (SAPS) jogcímre. A Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal (elsőfokú hatóság) a felperesnél helyszíni ellenőrzést végzett, melynek megállapításait a 1696096289 számú helyszíni ellenőrzési jegyzőkönyvben foglalta össze. Mivel a jegyzőkönyv a felperes számára terhelő megállapításokat nem tartalmazott, arra vonatkozólag a felperes észrevételt nem tett.

[2]	Ezt követően az elsőfokú hatóság földhasználati vizsgálatot végzett, melynek során a felperest nyilatkoztatta. Majd a földhasználati információs rendszer (TakarNet) a felperes által beküldött dokumentumok, valamint az eljárás során készített földhasználati vizsgálati jegyzőkönyvek alapján a 2015. március 12. napján kelt 1705180310 számú 487/1501/22915/16/2014. iktatószámú határozatával a felperes kifizetési kérelmét elutasította.
Az elsőfokú hatóság a lefolytatott bizonyítási eljárás eredményeképpen a kérelemben foglaltakkal egyezően állapította meg a felperes 1-es, 3-as, 4-es, 5-ös, 7-es, 8-as és 10-es sorszámú táblájának igényelt területét. 

[3]	A T4HKHM11 blokkazonosítójú 9-es sorszámú, 4,15 ha igényelt területnagyságú tábla adminisztratív és fizikai ellenőrzés utáni megállapított területe azonban 0 ha volt, tekintettel arra, hogy az elsőfokú hatóság ezen tábla vonatkozásában nem fogadta el a felperes által csatolt dokumentumokat a jogszerű földhasználat igazolására. 

[4]	A TMF8HT11 blokkazonosítóban nyilvántartott 11-es parcella tekintetében pedig a felperes által igényelt terület 0,19 ha volt, melyet az elsőfokú hatóság azért nem tudott figyelembe venni, mert az Európai Mezőgazdasági Garancia Alapból finanszírozott egységes területalapú támogatás, valamint az ahhoz kapcsolódó átmeneti nemzeti támogatások 2014. évi igénybevételével kapcsolatos egyes kérdésekről szóló 35/2014. (IV. 4.) VM rendelet (a továbbiakban: VM rendelet) 2. § (4) bekezdése értelmében minimálisan támogatható táblanagyságot (0,25 ha) az igényelt terület nem érte el.

[5]	Figyelemmel arra, hogy a lefolytatott bizonyítási eljárás eredményeképpen az elsőfokú hatóság a 22 ha igényelt terület helyett összesen 17,66 ha-t állapított meg a felperes javára, az igényelt terület és az ellenőrzéseket követően megállapított terület közötti különbség meghaladta az ellenőrzéseket követően megállapított terület 20%-át, de nem haladta meg a megállapított kerület 50%-át, ezért a 73/2009/EK tanácsi rendeletnek a kölcsönös megfeleltetés, a moduláció és az integrált igazgatási és ellenőrzési rendszer tekintetében, az említett rendeletben létrehozott, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek keretében történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról, valamint az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a kölcsönös megfeleltetés tekintetében, a borágazatban meghatározott támogatási rendszer keretében történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 1122/2009/EK bizottsági rendelet (a továbbiakban: 1122/2009 EK bizottsági rendelet) 58. § (2) bekezdése alapján a felperes kérelmét elutasította. A felperes fellebbezett és ehhez csatolt földhasználati szerződést a 9-es sorszámú táblára vonatkozóan. 

[6]	Igazolási kérelmek elbírálása után az alperesi jogelőd Földművelésügyi miniszter (a továbbiakban: alperes) a 2017. október 30-án kelt MVHF/3251-2/2017. számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Döntésének indokolásában kitért arra, hogy a 9. sorszámú tábla a valóságban a ... helyrajzi szám alatti ingatlan területén helyezkedik el, melyre vonatkozóan 4,15 ha területre igényelt támogatást a felperes. Az elsőfokú hatóság ezen tábla tekintetében az ügyfelet adategyeztetésre hívta fel, majd annak eredménytelensége okán adminisztratív ellenőrzést végzett. Megállapította az alperes határozatának indokolása, hogy a 2112788728 szám alatt megküldött felperesi nyilatkozathoz mellékelt dokumentum alapján a felperes ugyan kezdeményezte az illetékes földhivatalnál a földhasználat bejegyzését az érintett ingatlanra, azonban a földhasználati bejelentés elutasításra került.
Megállapította továbbá, hogy a jogi képviselő által megküldött jogorvoslati kérelem tartalmaz ugyan egy - az ügyfél és M. Cs. között 2014. április 25. napján Nyíregyházán létrejött - szívességi földhasználati szerződést, azonban mivel ez a szerződés nem képezte az ügyfél által beküldött korábbi nyilatkozat mellékletét, a mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény (továbbiakban: MVH eljárási törvény) 41. § (5) bekezdése értelmében az abban foglaltakat nem lehetett figyelembe venni. Kitért továbbá a határozat indokolása arra is, hogy az MVH eljárási törvény 57/A. § (5) bekezdésében foglaltakra tekintettel szintén kizárt volt a szerződés bizonyítékkénti figyelembevétele, mivel a szerződésben részes szerződő fél maga az ügyfél volt, ennélfogva kétséget kizáróan tudott a szerződésről nyilatkozatának megküldése idején is.

[7]	A 11-es sorszámú tábla tekintetében a VM rendelet 2. § (4) bekezdésére utalással állapította meg, hogy az elsőfokú határozat megállapításai helyesek, mivel az érintett terület nem érte el a 0,25 ha-nyi minimális térmértéket.

A felperes keresete és az alperes védekezése

[8]	A felperes keresetet nyújtott be a másodfokú határozat ellen, melyben eljárási hibaként rótta az alperes terhére, hogy mivel a bíróság a 20.Kpk.50.140/2016/4. számú végzésében a 487/1501/22915/29/2014. számú elsőfokú hatósági döntést hatályon kívül helyezte, azt már nem lehetett volna helybenhagyni. 

[9]	A felperes arra hivatkozott, hogy az alperesi határozat alapját döntően az képezi, hogy a felperes számos parcellája tekintetében nem fogadta el a jogszerű földhasználat igazolását, holott a földhasználati bejegyzés a felperes önhibáján kívül maradt el. Ezt azonban az alperes nem fogadta el a döntése meghozatala során, holott a Kúria joggyakorlata szerint a földhasználati nyilvántartás nem kizárólagos bizonyítéka a jogszerű földhasználatnak. Nem vitás szerinte, hogy a felperes a területeket használta, kezelte, jelenleg is használja, ezért az alperesnek figyelembe kellett volna vennie a ... helyrajzi szám alatt található 9-es sorszámú tábla tekintetében is a teljes igényelt területnagyságot, így az ellenőrzéseket követően megállapított terület és az igényelt terület különbsége nem haladná meg a 20%-ot.

[10]	Jogértelmezése helyességének alátámasztására hivatkozott a Kúria Kfv.IV.35.391/2017/5. számú eseti döntésében foglaltakra, melyben a Kúria a jogszerű földhasználat igazolására szolgáló okiratok megfelelőségét, földhasználat jogszerűségének igazolására való alkalmasságát érintően fejtette ki álláspontját. 

[11]	Az alperes az ellenkérelmében a határozataiban foglaltakat maradéktalanul fenntartva kérte a felperes keresetének elutasítását, a felperes perköltségben való marasztalását.

Az elsőfokú ítélet

[12]	A Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 17.K.27.165/2018/5. számú, 2018. június 7-én kelt ítélete szerint a felperes keresete nem megalapozott.

[13]	Az elsőfokú bíróság rámutatott arra, hogy a másodfokú döntés meghozatalának pillanatában már kizárólag a felperes egységes területalapú támogatás iránti kérelmében 9-es, illetőleg 11. sorszámmal jelölt tábláinak elfogadhatósága volt vitatott. A 11-es sorszámú tábla tekintetében az elutasítás okát nem a jogszerű földhasználat igazolásának hiánya képezte, hanem az, hogy az érintett tábla területét a felperes 0,19 ha-ban jelölte meg, amely nem éri el a VM rendelet 2. § (4) bekezdésében rögzített minimális 0,25 ha-os területnagyságot. A 11-es sorszámú tábla tekintetében tehát a jogszerű földhasználat kérdése fel sem merülhetett, a területet jogszerűen nem vette figyelembe az alperes támogatható területként a VM rendelet fenti rendelkezése alapján.

[14]	A 9. sorszámú tábla esetében már valóban a jogszerű földhasználat kérdéskörét vizsgálta a hatóság, azonban a keresettel támadott jogerős határozatában nem azt mondta ki, hogy a felperes jogszerű földhasználata ezen területet érintően a felperes által bemutatott szerződéssel sem igazolt, hanem azt, hogy a felperes által a fellebbezéséhez csatolt dokumentumok már nem voltak bizonyítékként elfogadhatóak. Ennek oka pedig, hogy a jogszerű földhasználat igazolására szolgáló földhasználati szerződést a felperes az adategyeztetésre, illetőleg nyilatkozattételre nyitva álló határidőn belül nem nyújtotta be, de nem nyújtotta be az elsőfokú eljárás során sem, így nyilvánvaló, hogy az elsőfokú eljárásban az abban foglaltakat figyelembe venni nem lehetett. A földhasználati szerződés másodfokú eljárásban történő figyelembevételét pedig nemcsak az MVH eljárási törvény 41. §-ának (5) bekezdése zárja ki, hanem az MVH eljárási törvény 57/A. §-ának (5) bekezdése is, tekintve, hogy új bizonyítékot abban az esetben lehet figyelembe venni a jogorvoslati eljárás során, ha arról az ügyfél a kérelme benyújtásakor rajta kívülálló okokból nem tudott. Nyilvánvaló, hogy a földhasználati szerződésről melyre bizonyítékként hivatkozik - már a kérelem benyújtásakor is tudott a felperes, hiszen a földhasználati szerződést ő maga kötötte használatba adóként, a szerződés kelte pedig korábbi, mint a kérelem benyújtásának időpontja. Mindezekre tekintettel a földhasználati szerződés a fentebb kifejtett eljárásjogi akadályok miatt nem volt bizonyítékként figyelembe vehető.

Felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[15]	Az ügyben felülvizsgálati kérelmet a felperes nyújtott be. Kérte, hogy az elsőfokú bíróság ítéletét a Kúria helyezze hatályon kívül és a felülvizsgálati kérelemnek megfelelő új határozatot hozzon. Másodlagosan kérte az elsőfokú bíróság új eljárás lefolytatására és új határozat meghozatalára utasítását. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság - a benyújtott bizonyítékok hibás mérlegelése, valamint a jogszabályok hibás és téves értelmezése folytán - tévesen állapította meg a tényállást, az abból levont jogi következtetések megalapozatlanok, és jogszabálysértőek. 

[16]	A felperes szerint az elsőfokú bíróság jogszabályellenesen értelmezte a 22/2011. (III. 21.) FVM rendelet 1. § 8. pontja szerinti jogszerű földhasználó fogalmát, illetve a felperes által az elsőfokú hatóság részére benyújtott igazolást tévesen értékelte, emiatt a felperes egységes területalapú támogatás kifizetése iránti kérelme elutasításra került. A felperes a 9. sorszámú tábla vonatkozásában az eljárás során bizonyította, hogy kérelem benyújtásának időpontjában jogszerű földhasználónak minősül. A földhasználat jogszerűségét a felperes, illetve M. Cs. között létrejött szívességi földhasználati szerződés igazolja. Nem lehet a felperes terhére róni azt, hogy az igazolást az illetékes földhivatal nem állította ki a részére, mely tény által a felperes nem tudta azt a támogatási kérelem mellékleteként csatolni. Az első fokú hatóság a jogi képviselő által benyújtott igazolási kérelemnek a 2017. augusztus 9. napján kelt végzésével helyt adott, így a hatóság már csak használat jogszerűségét vizsgálhatta. A bíróság az igazolásnak helyt adó határozat ellenére úgy tekintette, hogy a földhasználat igazolását elkésettnek kell tekinteni. Ezt erősíti meg a felperes szerint a Kúria Kfv.IV.35.454/2014/8. számú ítélete is. A felülvizsgálati kérelem kiegészítéseként benyújtott előkészítő iratában hivatkozott az Európai Mezőgazdasági Garancia Alapból, az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alapból, valamint a központi költségvetésből finanszírozott egyes támogatások 2013. évi igénybevételével kapcsolatos egységes eljárási szabályokról szóló 22/2013. (IV. 8.) VM rendelet 1. § 9. pontja szerinti „jogszerű földhasználó” fogalmára, és hogy ennek megfelelően földhasználati jogosultságát földhasználati bejelentő lapokkal igazolta. Hivatkozott arra is, hogy a földhasználati nyilvántartás részletes szabályairól szóló 356/2007. (XII. 23.) Korm. rendelet I. sz. mellékletének 5. pontja értelmében kizárólag a (használatba adóval való) közeli hozzátartozói viszonyról szükséges nyilatkozni, továbbá arra, hogy földhasználati jogosultságát a földhasználati nyilvántartásból mint közhiteles nyilvántartásból kinyert adatokkal igazolta.

[17]	A felülvizsgálati kérelem szerint a 11. sorszámú tábla vonatkozásában a támogatási kérelem elbírálása szempontjából nincs jelentősége annak, hogy a tábla területét 0,19 ha-ban jelölte meg, amely nem éri el a VM rendelet 2.§ (4) bekezdésében rögzített minimális 0,25 ha-os területnagyságot. Ugyanis, ha ezen területet figyelmen kívül hagyjuk, az igényelt terület és az ellenőrzéseket követően megállapított terület közötti különbség nem haladja meg az ellenőrzéseket követően megállapított terület 20%-át. A felperes így jogosult a támogatási összegre.

[18]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmet nem nyújtott be.

A Kúria döntése és jogi indokai

[19]	A felülvizsgálati kérelem nem megalapozott. 

[20]	A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 275. §-a szerint a felülvizsgálati eljárásban a Kúria a jogerős határozatot a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatja. Jogszabálysértés esetén van lehetőség az eljárást lefolytató bíróság döntésének hatályon kívül helyezésére vagy megváltoztatására.

[21]	Jelen ügyben a felülvizsgálati kérelem alapján a Kúriának abban a kérdésben kellett állást foglalnia, hogy az ügyben kit terhelt és milyen tartalommal a bizonyítási kötelezettség, illetve a felperes jogszerű földhasználónak minősül-e. 

[22]	Az MVH eljárási törvény 38. § (8) bekezdése szerint az intézkedésekben való részvétel során az ügyfélnek kell a jogosultsági feltételek meglétét hitelt érdemlően bizonyítania. Az ügyfelet terheli továbbá a kérelemmel, illetve a pályázattal összefüggésben tett bármilyen nyilatkozatával, állításával, valamint mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv által megállapított ténnyel szemben a bizonyítási kötelezettség. Az MVH eljárási törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvényhez (a továbbiakban: Ket.) képest speciális szabály, amelynek 12. § (2) bekezdése szerint egyebek között az ügyféltől bekérhető adatok körére a Ket. szabályai nem alkalmazhatók. 

[23]	Az MVH eljárási törvény 41. § (5) bekezdése értelmében amennyiben a hiánypótlást vagy a nyilatkozatát az ügyfél a hiánypótlásra vagy a nyilatkozattételre nyitva álló határidőn túl nyújtja be, azt a döntés meghozatalánál nem lehet figyelembe venni.

[24]	Az MVH eljárási törvény 55. § (1) bekezdésében foglaltak szerint jogszabály eltérő rendelkezése hiányában az intézkedésben való részvétel feltételeinek már a kérelem benyújtásakor fenn kell állniuk, azt követően újabb bizonyítékok, illetve tények nem hozhatók fel.

[25]	Az MVH eljárási törvény 57/A. § (5) bekezdése szerint a fellebbezésben hivatkozott új tényt, új bizonyítékot a döntéshozatal során a fellebbezés elbírálására jogosult hatóság csak abban az esetben veheti figyelembe, ha az ügyfél igazolni tudja, valamint az ügy körülményeiből megállapítható, hogy az ügyfél az új tényről, bizonyítékról az intézkedésben való részvételre vonatkozó kérelme benyújtásakor rajta kívül álló okból nem tudott. 

[26]	Jelen esetben a vitatott 9. tábla tekintetében a földhasználat igazolásának elmaradásához, illetve késedelmességéhez nem fér kétség. A jogi szabályozás a mulasztás kimentését csak bizonyos körülmények megléte esetén teszi lehetővé, melyek azonban jelen esetben nem állnak fenn. Az ügyfelet a hatóság szabályszerűen szólította fel nyilatkozattételre, aminek szabályszerűen ő nem tett eleget, holott tudnia kellett annak módjáról. A hatóság figyelembe vételi kötelezettsége erre az esetre nem terjed ki. 

[27]	A Kúria ítélkezési gyakorlata szerint, ha a hatóság a nyilvántartás adatainak megfelelően határidő utáni igazolási kötelezettséget állapít meg, automatikusan nem minősítheti jogszerűtlennek a földhasználatot a kérelmező ez irányú nyilatkozatának beszerzése nélkül (Kfv.IV.35.092/2014/6., Kfv.IV.35.090/2017/4.). A Kúria az ilyen ügyekben hangsúlyozta, hogy a jogszerű földhasználói minőség vizsgálatának eleme a földhasználati jogosultság vizsgálata. A hatóság ezt jelen ügyben megtette. Nem volt vitatott a felperes által csatolt okirat jogszerű földhasználat igazolására való alkalmassága, de az okirat érdemi vizsgálatára az MVH eljárási törvény 41. § (5), valamint 57/A § (5) bekezdésébe épített eljárásjogi akadályok okán nem kerülhetett sor.

[28]	A felperes hivatkozik mulasztása igazolására, és hogy ennek ellenére késedelmességét vették figyelembe az eljárás során. A Kúria ezzel kapcsolatban megállapítja, hogy mulasztás igazolásával kapcsolatos kérdés a fellebbezés késedelme összefüggésében, és nem az eredeti, a felszólításra tett nyilatkozat és ahhoz kapcsolódó bizonyító erejű okirat csatolása kapcsán merült föl. Az utóbbit a más irányú igazolás ellenére elkésettnek kellett tekinteni. 

[29]	A földhasználat igazolásának jogszabályi feltételeihez képest a másképp való igazolás a MVH eljárási törvény alapján akkor merül föl, ha a fél jóhiszemű és felróható mulasztás nem terheli annak elmaradása miatt. Jelen esetben azonban e feltételek a fentiek szerint nem állnak meg.

[30]	A 11. táblát illetően a VM rendelet 2. § (4) bekezdésében foglaltak szerint a támogatható területre az egységes területalapú támogatás igénylése alapjául szolgáló területeket tartalmazó egységes területalapú támogatási kérelem alapján - az (5)-(6) bekezdésben meghatározott kivétellel - csak akkor fizethető támogatás, ha az egységes területalapú támogatási kérelem vonatkozásában a támogatható terület eléri vagy meghaladja az 1 hektárt. Ha a támogatható terület több mezőgazdasági parcellából áll, az egyes mezőgazdasági parcellák támogatható területének el kell érnie a 0,25 hektárt. Ez utóbbiból következik, hogy a kérelmet egységesnek kell tekinteni, tehát nem lehet eltekinteni egyes elemektől az egész számításakor, miként azt a felperes felülvizsgálati kérelmében fölveti. 

[31]	Ezt az értelmezést támasztja alá a VM rendelet 1. § 14. pontjában a támogatható terület meghatározása, amely a közös agrárpolitika keretébe tartozó, mezőgazdasági termelők részére meghatározott közvetlen támogatási rendszerek közös szabályainak megállapításáról és a mezőgazdasági termelők részére meghatározott egyes támogatási rendszerek létrehozásáról, az 1290/2005/EK, a 247/2006/EK és a 378/2007/EK rendelet módosításáról, valamint az 1782/2003/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló a Tanács 73/2009/EK rendelet (a továbbiakban: 73/2009/EK tanácsi rendelet) 124. cikk (1)-(5) bekezdésében meghatározott, a támogatás szempontjából valamennyi feltételnek megfelelő terület. A 73/2009/EK tanácsi rendelet (1) bekezdése szerint egy új tagállam esetében egységes területalapú támogatásban azon mezőgazdasági területek részesülhetnek, amelyek jó mezőgazdasági állapotban tartott hasznosított mezőgazdasági területnek minősülnek. E megfogalmazásban „hasznosított mezőgazdasági terület”: a szántóterületek, az állandó gyepterületek, az állandó kultúrák és a konyhakertek összterülete a Bizottság által statisztikai célokra megállapítottak szerint. Eszerint az igénylésből nem válogathatók ki a támogatásra érdemes területek, tekintet nélkül az egyéb bejelentett alaptalan igényekre.

[32]	Mindezek alapján a Kúria a felülvizsgálati kérelmet elutasította és az elsőfokú bíróság ítéletét a régi Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fönntartotta.

A döntés elvi tartalma

[33]	A területalapú támogatásra való jogosultság szempontjából a bizonyítási kötelezettség az ügyfelet terheli. A közigazgatási hatóság tényállás tisztázási kötelezettsége a mezőgazdasági támogatási eljárásokról szóló különös szabályozás keretei között áll fenn. 

Záró rész

[34]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.

[35]	Az alperes pernyertességére tekintettel, valamint figyelemmel a régi Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó 78. §-ára is, a Kúria a felperest kötelezte az alperes perköltségeinek megfizetésére. 

[36]	Az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése szerinti mértékű, a 39. § (3) bekezdés d) pontja alapján számított és a 62. § (1) bekezdés h) pontja értelmében feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket a pervesztesnek minősülő felperes viseli.

[37]	Az ítélet elleni felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

Budapest, 2019. április 23.

Dr. Balogh Zsolt s. k. a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás s. k. előadó bíró, Dr. Dobó Viola s. k. bíró