A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: 	Kfv.IV.35.491/2019/5. szám		

A tanács tagjai: . Balogh Zsolt a tanács elnöke, Dr. Kiss Árpád Lajos előadó bíró, 
. Horváth Tamás bíró
	
A felperes: felperes neve 

A felperes képviselője: Dr. Deák Sándor ügyvéd 

Az alperes: alperes neve 
                   
Az alperes képviselője: Dr. Hajdu Ügyvédi Iroda 
	          (Dr. Hajdu Zoltán ügyvéd)
		
A per tárgya: mezőgazdasági támogatás tárgyában hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 43.K.27.072/2019/11. számú ítélete

Rendelkező rész 
A Kúria

- a Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 43.K.27.072/2019/11. számú ítéletét hatályában fenntartja;

- kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az alperesnek 15 napon belül 38.100 (harmincnyolcezer-egyszáz) forint perköltséget, valamint, hogy fizessen meg az államnak az állami adóhatóság felhívásában megjelölt határidőben és módon 70.000 (hetvenezer) forint összegű feljegyzett eljárási illetéket.

Ezen ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes 2009. október 21-én az Európai Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Alapból a fiatal mezőgazdasági termelő indulásához a 2009. évtől nyújtandó támogatások részletes feltételeiről szóló 113/2009. (VIII.29.) FVM rendelet (a továbbiakban: Jogcímrendelet) alapján támogatás iránti kérelmet nyújtott be a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatalhoz, mint első fokon eljárt hatósághoz, amely a 2010. május 11. napján kelt 1119402495 számú határozatával a felperes támogatási kérelmének helyt adott akként, hogy a felperesnek összesen 15,02 EUME üzemméretet állapított meg, melynek következtében a jövedelempótló támogatás összege 40.000 eurónak megfelelő forint összeg volt. 

[2]	A támogatási határozat szerint a felperes által vállalt üzemméret az 1. évben 10,35 EUME, 2. évben 12,28 EUME, 3. évben 13,99 EUME, 4. évben 15,02 EUME, az 5. évben 15,20 EUME volt. A határozat tájékoztatást adott arról, hogy amennyiben az üzem mérete a támogatási kérelem benyújtásakor nem éri el a 4 EUME-t, akkor az üzemének méretét a működtetési időszak 4. évének végére legalább 4 EUME-re, illetve az üzleti tervben vállalt méretre kell növelnie, és azt fenntartani a működési időszak végéig, továbbá köteles a mezőgazdasági tevékenységet a működtetési időszak végéig egyéni vállalkozóként folytatni. A határozat indokolása kitért arra, hogy a kérelem vizsgálatával összefüggő eljárás során az elsőfokú hatóság megállapította, hogy a felperes által a támogatási kérelemben a 4. évre vállalt üzem mérete a Jogcímrendelet 6. számú melléklete szerint történő SFH számítás alapján 15,02 EUME, így a jövedelempótló támogatás megállapítása során ezen EUME érték vehető figyelembe. 

[3]	 A felperes 2011. január 31. napján kifizetési kérelmet terjesztett elő a jóváhagyott támogatási összeg 90%-os mértékére vonatkozóan, melynek a hatóság 2011. április 14. napján kelt 1354168426 számú határozatával helyt adott és 10.006.200 Ft támogatási összeg kifizetését rendelte el.

[4]	A felperes 2015. évben 12,63 EUME üzemméretet teljesített a vállalt 15,02 EUME üzemméret helyett. 

[5]	A felperes a támogatási összeg fennmaradó 10%-ára 2016. március 30. napján nyújtott be kifizetési kérelmet, melyet az elsőfokú hatóság a 2016. október 19. napján kelt 1811234826 számú határozatával elutasított. Megállapította továbbá, hogy a támogatási határozatban foglalt jogosultságok a döntés jogerőre emelkedésével megszűnnek, a felperest további kötelezettségei nem terhelik, egyúttal jogosulatlanul igénybe vett támogatás megállapítása alapján 10.006.200 Ft-ot jogosulatlanul igénybe vett támogatásnak minősítette, s a felperest annak visszafizetésére kötelezte. 

[6]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2017. február 1. napján kelt JHÁT-JF/269/1(2017.) számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. A jogerős határozat indokolása szerint a felperes nem teljesítette a 4. évre vállalt 15,02 EUME üzemméretet, az elutasítás jogalapját a Jogcímrendelet 4. § (4) bekezdés f-g.) pontjaira, illetve 8. § (3) bekezdésére alapította, megállapította továbbá, hogy a felperes a 2015. évben sem teljesítette a 4. évre vállalt üzemméretet, így a Jogcímrendelet 9. § (11) és (12) bekezdésében rögzített kivétel esetében nem volt alkalmazható. A Jogcímrendelet 9. § (9) bekezdése szerint a korábban kifizetett támogatási összeg jogosulatlanul igénybe vett támogatásnak minősült. A felperes hivatkozásaira tekintettel megállapította továbbá, hogy a Jogcímrendelet 9. § (3) bekezdése felperes ügyében nem alkalmazható, mert a 10%-os kifizetési kérelem elutasítása következtében a részére utolsó kifizetés nem történt. A felperes 10%-os kifizetési kérelmének ugyanis csak abban az esetben lehetett volna helyt adni, amennyiben a felperes elérte vagy meghaladta volna a 4. évre vállalt és a támogatási határozatban jóváhagyott üzemméretet, mivel azonban a felperes ezen kötelezettségét nem teljesítette, ennek jogkövetkezményeit viselni tartozik. 
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[7]	A felperes az alperesi határozattal szemben keresetet terjesztett elő. Hivatkozva a Jogcímrendelet 9. § (3) bekezdés b) pontjában foglaltakra rögzítve, hogy gazdaságának üzemmérete a vállalt üzemmérettől nem haladta meg a 20%-ot, így a jogszabály által biztosított 20%-os tűréshatáron belül van. Hivatkozott továbbá arra, hogy az utolsó kifizetés esetében nem a 10%-os kérelem teljesítése lehetett, hiszen felperes részére 10%-os kifizetésre nem került sor. Előadta továbbá, hogy a Jogcímrendelet 9. § (3) bekezdés b) pontja, 9. § (4) bekezdésének együttes alkalmazása teszi lehetővé a 20%-os tűréshatár alkalmazását, valamint arra, hogy a Jogcímrendelet 9. § (7) bekezdés a) és b) pontja EUME értéket, 3. § (2) bekezdés c) pontja pedig EUME méretet tartalmaz, mely két kifejezés nem azonos tartalmú. A hivatkozásai szerint ugyanis a 3. § (2) bekezdés c) pontja szerinti 10 vagy annál több EUME méretet teljesített, így megilleti őt a 40.000 eurónak megfelelő támogatási összeg. Hivatkozásai szerint a méret egy kategóriát jelent, míg a mérték a kategórián belül meghatározott pontos érték. Így tehát az alperesi jogszabálysértés a mérték és érték pontatlan értelmezése volt. 

[8]	Az alperes ellenkérelme a határozatban foglaltak fenntartása mellett felperes keresetének elutasítására irányult. 
Az elsőfokú ítélet
[9]	A felperes keresetét a Salgótarjáni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 1.K.27.051/2017/13. számú ítéletével elutasította, mely ítéletet a Kúria Kfv.IV.35.001/2018/10. számú végzésével hatályon kívül helyezett, s az elsőfokú bíróságot új eljárásra, új határozathozatalára utasította előírva számára, hogy a felperes teljes keresetét merítse ki.

[10]	A megismételt eljárást Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság folytatta le, amely a 43.K.27.072/2019/11. számú ítéletével a felperes keresetét elutasította, a felperest perköltség és feljegyzett eljárási illeték megfizetésére kötelezte. Az ítéletben kifejtette, hogy az nem volt vitatott, hogy a felperes támogatási kérelmében 15,02 EUME üzemméretet a 4. naptári évben vállalta megvalósítani. Felperes a támogatási határozatot átvette, ennek alapján tisztában volt azzal, hogy mekkora üzemméretet vállalt az egyes évekre. Szintén ténykérdés volt az, hogy a 2015. évben összesen 12,53 EUME üzemméretet teljesített a vállalt 15,02 üzemméret helyett. A Jogcímrendelet 4. § (4) bekezdésének f) pontjából pedig az az egyértelmű következtetés vonható le, hogy a támogatásra jogosult ügyfél köteles, ha az üzemméretet a támogatási kérelem benyújtásakor nem éri el a EUME-t akkor az üzemméretének méretét a működtetési időszak 4. évének végére legalább 4 EUME-re, illetve az üzleti tervben vállalt méretre növelni és azt fenntartani a működtetési időszak végéig. Ugyanezen bekezdés g) pontja alapján, ha az üzem mérete a támogatási kérelem benyújtásakor eléri a 4 EUME-t akkor az üzem méretét a működtetési időszak 4. évének végére az üzleti tervben vállalt méretre kell bővíteni és azt fenntartani a működési időszak végéig.

[11]	A jogerős ítélet szerint a Jogcímrendelet 8. § (3) bekezdésének rendelkezéseiből az az egyértelmű következtetés vonható le, hogy amennyiben az ügyfél eleget tett a 4. § (4) bekezdésében foglalt feltételeknek, a támogatási összeg fennmaradó 10%-ának kifizetésére kifizetési kérelmet nyújthat be, melyre tekintettel a hatóságnak a 2015. évben vállalt és realizált üzemméretet vizsgálnia kellett. Minderre tekintettel a FVM rendelet 4. § (4) bekezdésének f-g) pontjai és 8. § (3) bekezdés alapján a hatóság jogszerűen utasította el a 10%-os kifizetés iránti kérelmet.

[12]	Az elsőfokú bíróság hivatkozott a Mezőgazdasági agrár-, vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény (MVH eljárási törvény) 59. § (3) bekezdésére, 69. § (1) bekezdés e) pontjára és (5) bekezdésére, melyek szerint az igénybe vett támogatás jogtalannak minősült, ha az ügyfél a kötelezettségeit megszegi, illetve nem teljesíti.

[13]	Az elsőfokú ítélet kitért arra, hogy a Jogcímrendelet 9. § (9)-(11) és (12) bekezdései szerint, amennyiben az ügyfél a támogatási határozat kézhezvételét követő 5. naptári évben teljesíti a 4. évben vállalt üzemméretet, akkor a támogatási jogosultságát nem, csak a jóváhagyott támogatás fennmaradó 10%-ára vonatkozó jogát veszíti el, ha a 10%-os fizetési kérelem elutasításra kerül vagy a kérelmet az előírt határidőn belül nem adja be. Mindezért a hatóságnak vizsgálnia kellett, hogy a határozat kézhezvételét követő 5. naptári évben teljesült-e a 4. évre vállalt 15,02 EUME üzemméret. Ezen 5. naptári évnek a 2015. év volt tekintethető, azonban a felperes által megvalósított 12,63 EUME üzemméret nem felelt meg a 4. évre vállalt üzemméretnek, így a 9. § (11) és (12) bekezdésében foglalt szabályok nem voltak alkalmazhatóak, így a visszafizetésre kötelezésnek volt helye a Jogcímrendelet 9. § (9) bekezdése szerint.

[14]	A felperes „utolsó kifizetést követő" jogszabályi fordulatra utalása kapcsán az elsőfokú bíróság rámutatott, hogy a Jogcímrendelet 9. § (3) bekezdése arra az esetre állapít meg szankciót, ha az ügyfél gazdaságának üzemmérete az utolsó kifizetést, vagyis a támogatási határozattal jóváhagyott teljes támogatási összeg kifizetését, azaz a támogatási összeg fennmaradó 10%-ának kifizetését követően 20%-ot meghaladó mértékben marad el a 4. naptári év végére vállalt üzemmérettől. A Jogcímrendelet 9. § (3) bekezdésének b) pontja még a 9. § (4) bekezdés a) pontjával együttesen értelmezve sem tette lehetővé azonban a 20%-os tűréshatár alkalmazását.

[15]	 Az elsőfokú bíróság végül a méret és mérték szavak jelentésével összefüggésben előadott felperesi kereset kapcsán rámutatott, hogy az csak látszólagos ellentmondás, hogy a Jogcímrendelet 3. §, 4. § (4) bekezdésének f-g) pontjai, továbbá a 9. § (3) bekezdésének b) pontja méretet határoz meg, 3. §-a -tól -ig értékben határozza meg az EUME üzemméretét, a 9. § (7) bekezdésének a) és b) pontja EUME értéket határoz meg. Rámutatott, hogy a felperes tisztában volt a vállalt és a hatóság által határozatban rögzített jóváhagyott EUME méretekkel. A méret és a mérték tárgyi esetben ugyanazt jelenti, a felperes pontos méret-mérték tudatában volt a vállalást illetően, pontosan kellett volna teljesítenie. Nem volt lehetséges ezen körülményt a felperes javára értékelni. Figyelemmel továbbá arra a tényre, hogy felperes pontos üzemméretet vállalt az egy pontos értékben került a határozatban nevesítésre, a felperesnek ebből a körülményből kellett volna kiindulnia, s az volt az irányadó ránézve az, hogy a Jogcímrendelet 9. § (7) bekezdés a) és b) pontja EUME értéket nevesít, csak látszólagos és nem valós ellentmondásnak tekinthető a rendelet többi rendelkezéséhez képes. Pontos értékvállalására tekintettel, a pontos érték teljesülését kellett vizsgálni és a pontos érték volt az irányadó, az eltérések, a százalékos különbözetek elmaradások vizsgálatakor.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[16]	A jogerős ítélettel szemben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, ismételten hivatkozva a Jogcímrendelet 3. § (2) bekezdésére, mely vállalt üzemméretre utal. Ezzel kapcsolatosan kifejtette, hogy a tudattartalma szerint az 1. számú mellékletként csatolt pályázati üzleti terv 14. oldalán VI.1.2. pontban adott válaszból tisztán és egyértelműen látható, hogy EUME értékkel történt a kalkuláció. A 2. számú mellékletként csatolt támogatási határozatban jogszabálysértően az EUME értékek már fix üzemméretként lettek nevesítve. Ezt a jogszabálysértést az MVH, a Miniszterelnökség, az Agrárminisztérium elfogadta és értékelésénél magáévá tette kiterjesztő és nem megengedhető jogszabály értelmezéssel az elsőfokú bíróság pedig ezen jogszabálysértést meg is indokolta. Ennek ellenére azonban sem a hatóságoknak, sem a bíróságnak nem volt lehetősége a jogszabály „módosítására", azaz a Jogcímrendelet 3. §-ában írt mértéket méretként meghatározni. Álláspontja szerint az általa teljesített EUME értéket nem lehet méretként kezelni, az csak méreten belüli érték lehet. Ennek figyelembevételével az alperes akkor járt volna el a jogszabálynak megfelelően, ha azt állapítja meg, hogy a 4. évben elért érték a 3. § szerinti mely mérettartományban helyezkedik el. A Jogcímrendelet kizárólag csak a méret és az érték kifejezéseket használja, nem szerepel a jogszabályban a mérték szó.

[17]	A felperes felülvizsgálati kérelmében kifejtette továbbá, hogy a jogalkotói szándékban még megjelent, de sem az alperes, sem a bíróság nem rendelkezik reális elképzeléssel a mezőgazdaságról, melynek bizonyítékát abban látta, hogy ebben az ágazatban képtelenség és lehetetlen külső körülmények miatt fix és pontos értékre történő tervezés, nyilvánvaló, hogy ez igazodási és alkalmazkodás volt az indoka a 3. §-a (2) bekezdésének a-c) pontjaiban írt szabályozásnak. A Jogcímrendelet 4. § (4) bekezdésének f-g) pontjai is a méret, és nem az értékteljesítését írják elő, a pontos üzemméret pedig jogszabályban nem létező kategória. A Jogcímrendelet az üzem mérete kifejezést használja a 3. § (2) bekezdés a-c) pontjaiban a nagyság kiterjedéseként a méretet meg is jelöli. Az alperes és a bíróság Jogcímrendelet 1. §-ában írtakat is teljesen figyelmen kívül hagyta. Minderre tekintettel tehát kérte, hogy a Kúria az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezése mellett a kereseti kérelmének adjon helyt, másodlagosan kérte az elsőfokú bíróság új eljárásra utasítását. 

[18]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartását, valamint a felperes perköltségekben történő marasztalását kérte. 

A Kúria döntése és jogi indokai
[19]	Felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint megalapozatlan: 

[20]	A jelen ügyben még alkalmazandó polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 275. § (1)-(2) bekezdései szerint a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének helye nincs, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló adatok alapján a jogerős határozatot csak a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálhatja felül, kivéve, ha a pert hivatalból megszünteti, vagy ha a határozatot hozó bíróság nem volt szabályszerűen megalakítva, illetve a határozat meghozatalában olyan bíró vett részt, akivel szemben a törvény értelmében kizáró ok áll fenn.

[21]	A Jogcímrendelet 1. §-a szerint az intézkedés célja a fiatal mezőgazdasági termelők gazdaságalapításának, valamint a birtokstruktúra átalakításának előmozdítása, a mezőgazdasági munkaerő konstruktúrájának javítása, a vidék népességmegtartó képességének növelése és a mezőgazdasági tevékenység hosszútávú fenntartása.

[22]	A felperes felülvizsgálati kérelme szerint ezen rendelkezés, valamint az, hogy a Jogcímrendelet 3. § (2) bekezdése a támogatás összegének meghatározása során vállalt üzem méretét, valamint 4. § (4) bekezdés f-g) pontja is az üzem méretét határozza meg azzal arra utal, hogy az ügyfélnek a 3. § (2) bekezdés a-b), illetve c) pontjaiban meghatározott mérettartományon belüli üzemméretet kell teljesítenie.

[23]	A Kúria rámutat, hogy a perbeli mezőgazdasági támogatás az Európai Unió közös agrárpolitikája keretében nyújtott támogatás. Annak uniós jogforrási háttere a tanács 2005. szeptember 20-i 1698/2005/EK rendelete, melyet az Európai Parlament és a Tanács 2013. december 17-i 1305/2013/EU rendelet 88. cikk (2) bekezdése szerint jelen ügyben is alkalmazni kell (az Európai Unió Bíróságának a C-580/17. számú Mittetulundusühing Järvelaev kontra Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) ügyben 2019. május 8. napján hozott ítélet [ECLI:EU:C:2019:391] 37-38. pontjai). Ennek 22. cikk (1) bekezdés c) pontja a fiatal mezőgazdasági termelők elindítására előírt támogatásban részesítés feltételéül szabja a gazdálkodási tevékenységük fejlesztésére vonatkozó üzleti terv benyújtását.

[24]	Az ügyben kiemelt jelentősége van annak, hogy a Jogcímrendelet 3. § (2) bekezdése a támogatás összegét, a működtetési időszak 4. évének végére vállalt üzem méretéhez köti. A Jogcímrendelet 4. § (1) bekezdése g) pontja értelmében pedig az ügyfél a támogatást akkor veheti igénybe, ha a gazdálkodási tevékenysége fejlesztésére vonatkozó üzleti tervet, annak részét képező pénzügyi tervet nyújt be és a tervének értékelése során összesen legalább 50 pontot elér.

[25]	Ezeknek megfelelően a felperes ügyében 2010. május 11. napján kelt támogatási határozat a kérelemhez benyújtott üzleti terv értékelését végezte el megállapítva, hogy a rangsorolás során a felperes 138 pontszámot ért el, valamint rögzítette, hogy a vállalt üzem mérete a 4. évben 15,02 EUME volt. 

[26]	Minderre tekintettel megállapítható, hogy a támogatási kérelem vizsgálata során annak volt döntő jelentősége, hogy a felperes működtetési időszak 4. évének végére ténylegesen mekkora üzemméret elérését vállalta. Ezt támasztotta alá a Jogcímrendelet 4. § (4) bekezdésének f) és g) pontja is, mely mindkét esetben az üzleti tervben vállat méret elérését és fenntartását írja elő.

[27]	A Kúria megjegyzi, hogy az ettől eltérő, a felülvizsgálati kérelemben foglaltaknak megfelelő értelmezés azt eredményezné, hogy az ügyfelek számára csupán a Jogcímrendelet 3. § (2) bekezdésében meghatározott kategória elérése és nem az üzleti tervükben rögzített vállalásuk teljesítése lenne kötelező, mely nyilvánvalóan ellentétes lenne azzal az elvárással, hogy a támogatást igénylő megalapozott üzleti tervet nyújtsanak be, mely üzleti terv értékelése (és a rangsorolása) alapján kerülhet sor a támogatás nyújtására. Ezt a célt szolgálja ugyanis a tanács 1698/2005/EK rendelet 22. cikk (1) bekezdés c) pontjában foglalt üzleti terv benyújtására vonatkozó kötelezettség is. 

[28]	A Kúria ennek körében megjegyzi, hogy a rendelet, mint másodlagos uniós jogforrási norma az Európai Unió működéséről szóló szerződés 288. cikk (2) bekezdése értelmében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban. A rendeletek az uniós jog egységes alkalmazását hivatottak elősegíteni a tagállamokban, jogokat és kötelezettségeket állapíthatnak meg a magánszemélyek számára. (Az Európai Unió Bíróságának a C-34/73. számú, Fratelli Variola Spa kontra Amministrazione delle finanze dello Stato ügyben 1973. október 10-i ítélete [ECLI:EU:C:1973:101] 8. pontja) A rendeletek közvetlen hatályát csak érinti, de nem zárja ki, ha végrehajtását elősegítő tagállami intézkedés (jelen esetben a Jogcímrendelet) kibocsátásra is sor került. Másrészt a tagállami bíróságok kötelezettsége, hogy az uniós jog hatékony érvényesülése érdekében a tagállami jogot az uniós jog fényében értelmezzék. Ennek megfelelően a Jogcímrendelet értelmezése során szem előtt kellett tartani az előző pontban hivatkozott rendelet üzleti terv benyújtására és értékelésére vonatkozó célját.

[29]	A felperes a felülvizsgálati kérelmében hivatkozott arra, hogy sem az alperes, sem a bíróság nem rendelkezik reális elképzeléssel a mezőgazdaságról. A hivatkozásai szerint ebben az ágazatban képtelenség és lehetetlen külső körülmények miatt fix és pontos értékre történő tervezés, nyilvánvaló, hogy alkalmazkodás volt az indoka a 3. §-a (2) bekezdésének a-c) pontjaiban írt szabályozásnak.

[30]	A Kúria ezzel szemben megállapította, hogy a Jogcímrendelet nem kötelezi a támogatásban részesülő feleket arra, hogy pontosan az üzleti tervükben foglalt üzemméreten gazdálkodjanak. A vállalt és elérendő üzemméret a támogatást igénylő által a saját maga számára meghatározott minimum cél kitűzését jelenti, melynek eléréséhez sikeres pályázat esetén anyagi támogatásban részesül. A kifizetési kérelmek elbírálása során ennek megfelelően az vizsgálandó, hogy a vállalt - minimum - célkitűzés teljesült-e, a támogatási kérelemhez csatolt üzleti terv megvalósult-e. 

[31]	A jogszabályi rendelkezés célja így nem a fix és pontos értékre történő tervezés elvárása, hanem az üzleti tervben vállalt üzemméret, mint elérendő minimum cél megvalósulásának ellenőrzése, annak érdekében, hogy a támogatásban csak a hatékonyan és felelősen működő termelők részesüljenek. Ez szolgálja ugyanis az Európai Unió Működéséről Szóló szerződés 39. cikk (1) bekezdés a) pontjában foglalt azon célkitűzés megvalósulását, hogy a mezőgazdasági termelékenység a műszaki fejlődés előmozdításával, a mezőgazdasági termelés ésszerű fejlesztésének és a termelési tényezők, így különösen a munkaerő lehető legjobb hasznosításának biztosításával növekedjen.

[32]	A kifejtettekre tekintettel a Kúria megállapította, hogy a jogerős ítélet nem volt jogszabálysértő a felülvizsgálati kérelemben kifejtett okból, így azt hatályában fenntartotta.

[33]	A Kúria a rendkívüli jogorvoslati eljárásban a jelen ügyben még alkalmazandó Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (régi Pp.) 275. § (1) bekezdésére figyelemmel a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelem korlátai között vizsgálta felül. 
Az döntés elvi tartalma
[34]	A Jogcímrendelet 4. § (4) bekezdés f)-g) pontjai, valamint 8. § (3) bekezdés alkalmazása során a támogatásra jogosult ügyfél az üzemének méretét a működtetési időszak 4. évének végére az üzleti tervben vállalt méretre kell hogy növelje és azt köteles a működési időszak végéig fenntartani.

Záró rész
[35]	A Kúria felülvizsgálati kérelme régi Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el, mivel a felek tárgyalás tartását nem kérték. 

[36]	A felülvizsgálati eljárásban az alperes pernyertesnek minősült, így a régi Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó 78. §-ára is figyelemmel a felperest kötelezte a jogi képviseletével kapcsolatos perköltségének megfizetésére. 

[37]	A pervesztesnek minősülő felperes az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (Itv.) 39. § (1) bekezdés d) pontja és 50. § (1) bekezdése szerinti feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket a 6/1980. (VI. 26.) IM. rendelet 13. § (2) bekezdése szerint köteles viselni.

[38]	Ezen ítélet ellen a felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2019. szeptember 24.

Dr. Balogh Zsolt s.k. a tanács elnöke, Dr. Kiss Árpád Lajos s.k. előadó bíró, Dr. Horváth Tamás s.k. bíró