A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság

í t é l e t e

Az ügy száma: 	Kfv.IV.35.466/2018/4. szám

A tanács tagjai: Dr. Balogh Zsolt a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás előadó bíró, 
		    Dr. Patyi András bíró
	
A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: Dr. Rákosi Ferenc egyéni ügyvéd

Az alperes: alperes neve
                   
Az alperes képviselője: Dr. Lengyel Csilla Brigitta jogtanácsos
	
A per tárgya: köznevelési normatív költségvetési támogatás 2016. évre

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél/felek: alperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 9.K.33.324/2017/9. számú ítélete

Rendelkező rész 

A Kúria 

- 	a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 9.K.33.324/2017/9. számú ítéletét hatályon kívül helyezi és a felperes keresetét elutasítja; 

- 	kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az alperesnek 15 napon belül 50.000,- (ötvenezer) forint kereseti és 30.000,- (harmincezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget;

- 	a 30.000,- (harmincezer) forint kereseti és 70.000, - (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket az állam viseli. 

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A nem állami oktatási intézményt fenntartó felperes 2017. március 31-én a nemzeti köznevelésről szóló 2011. évi CXC. törvény (a továbbiakban: Nktv.) végrehajtásáról rendelkező 229/2012. (VIII. 28.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Korm. rendelet) 37/L. § (1) bekezdése alapján nem állami köznevelési tevékenységhez kapcsolódó 2016. évi támogatásról elszámolást nyújtott be, amely a Magyarország 2016. évi központi költségvetéséről szóló 2015. évi C. törvény (a továbbiakban: Kvtv.) 7. számú melléklet 1/af) alpontja szerint pedagógus munkakörben és nevelő- oktató munkát közvetlenül segítő munkakörben foglalkoztatottak után járó átlagbéralapú támogatás esetében szakgimnáziumban szakképzési évfolyam jogcímen 2016. október 1-jei ténylétszámként 155 fő, a melléklet I/3. ac) alpont szerint pedig szakközépiskolai oktatás jogcímen 2016. október 1-jei ténylétszámként 10 fő nappali oktatás munkarendjére irányult. 

[2]	A felperes elszámolását megvizsgálva a alperes neveBudapesti és Pest Megyei Igazgatósága (a továbbiakban: elsőfokú hatóság) a szakképzésről szóló 2011. évi CLXXXVII. törvény (a továbbiakban: Szt.) 34/A. § (2) bekezdése alapján megállapította, hogy a felperes által fenntartott intézmény nappali rendszerű oktatásban résztvevő tanulóinak létszáma 0 fő, amelynek alapján támogatás nem illeti meg, ezért a felperest 2017. május 25-én kelt BPM-ÁHI/2912-4/2017. számú határozatával kötelezte 22.626.584 forint jogosulatlanul igénybe vett támogatás és az azután felszámított 257.070 forint igénybevételi kamat megfizetésére.

[3]	A felperes fellebbezésére eljárt alperes az elsőfokú határozatot helybenhagyta a 2017. augusztus 11-én kelt KINCSTK/16808-2/2017. számú határozatával. Indokolásában rögzítette, hogy a felperes nappali rendszerű oktatásban résztvevő tanulóinak létszáma a hivatalos októberi statisztikai létszám alapján három tanítási év átlagában számítottan 0 fő, ezért a felperes által megadott létszámok a támogatás elszámolása során nem vehetők figyelembe az Szt. 34/A. § (2) bekezdése alapján. Hozzátette, hogy a 2015/2016-os tanévre a jogszabály-módosítás hatályba lépését, vagyis 2015. június 12-ét megelőzően felvett tanulók létszáma figyelmen kívül marad, viszont a hatálybalépést követően beiskolázottakra már érvényesülnie kell a jogszabályi előírásnak, kiemelve, hogy a felnőttoktatás munkarendjét sem kell figyelembe venni, kizárólag a nappali rendszerű képzésben és a felnőttoktatásban résztvevők létszámarányát, ennélfogva a következő tanévben már nem fordulhat elő az, hogy egy iskola kizárólag felnőttoktatásban indít új képzést.

A felperes keresete és az alperes védekezése

[4]	A felperes keresettel élt a határozattal szemben, kérve annak - elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályú - hatályon kívül helyezését, és az elsőfokú hatóság új eljárás lefolytatására kötelezését, mert álláspontja szerint az alperesi határozat az Szt. 34/A. § (2) bekezdésének téves értelmezésén és alkalmazásán alapul, ezért jogszabálysértő. 

[5]	Hangsúlyozta, hogy hagyományosan nappali munkarendrend szerinti felnőttoktatást folytat, nappali rendszerű képzésre nem volt létszáma korábban sem. Rámutatott, hogy a hivatkozott jogszabályhely szerinti létszámarány csak azon szakképző intézmények esetében értelmezhető, amelyek nappali rendszerű képzést és felnőttoktatást (utóbbit nappali, esti, levelező munkarend szerint) egyaránt folytatnak. 

[6]	A határozat a KIR-ben rögzített 2016. október 1-jei hivatalos, és a 2017. évi becsült létszámadatokra hivatkozik, azonban döntést csak a jogszabály hatálybalépését követően megállapított három év hivatalos októberi létszámadata alapján hozhatott volna. Mindezeken túlmenően az Szt. 84. § (6) bekezdése is sérül, tekintve, hogy az kifejezetten előírja, hogy az intézményfenntartó a támogatott képzés kifutásáig jogosult az állami hozzájárulásra.

[7]	Kifejtette végül, hogy az Szt. 34/A. § (2) bekezdése aggályos alkotmányossági szempontból is, tekintve, hogy a hatálybalépésekor nem biztosított a jogalkotó elegendő felkészülési időt az intézmények részére, valamint veszélyezteti a jogbiztonságot, a normavilágosság követelményének sem tesz eleget, és indokolatlan megkülönböztetést alkalmaz az állami és nem állami intézményfenntartók között, ezért indítványozta - az álláspontjától eltérő értelmezés esetén - a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 155/B. § (1) bekezdése alapján az Alkotmánybíróság eljárásának kezdeményezését.

[8]	Az alperes ellenkérelme a kereset elutasítására irányult. Kifejtette, hogy az Szt. 34/A. § (2) bekezdésének előírása kimondottan a nappali rendszerű és a felnőttoktatásban résztvevők arányára vonatkozik, amelyet - a visszaható hatályú jogalkalmazást kizárva - a jogszabály bevezetésétől felmenő rendszerben kell és lehet alkalmazni, amely értelmezést a Nemzetgazdasági Minisztérium állásfoglalásai is alátámasztják. Tekintettel arra, hogy a felperes által működtetett intézményben a nappali rendszerű oktatásban résztvevők száma 0, ezért támogatás felnőttoktatásra sem illeti meg 2016-ra. Nem tiltott, hogy valaki kizárólag felnőttoktatást folytasson az általa fenntartott intézményben, azonban állami támogatást a jogszabály kifejezetten a jogszabályban meghatározott arányszám szerint folytatott oktatáshoz rendel. 

Az elsőfokú ítélet

[9]ővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 9.K.33.324/2017/9. számú, 2018. április 13-án kelt ítélete szerint a kereset a következők szerint megalapozott.

[10]	A bíróság szerint a jogszabály által előírt arányosítás csak olyan, nem állami fenntartó által működtetett szakképző iskolák esetében végezhető el, amelyekben felnőttoktatás mellett nappali rendszerű képzés is folyik, a felperes esetében értelmezhetetlen, az Szt. 34/A. § (2) bekezdése ezért a felperes esetében ez okból nem alkalmazható.

[11]	Az elsőfokú bíróság megállapította, hogy az Szt. 34/A. § (2) bekezdése nem a finanszírozásról szóló, hanem az iskolai rendszerű szakképzést folytató felnőttoktatás különös rendelkezései fejezetben található, és a rendelkezés megsértése esetére a jogalkotó támogatásra kihatással bíró jogkövetkezményt nem írt elő. Rögzítette ugyancsak, hogy az alperes az intézményfenntartókra vonatkozó valamennyi rendelkezés betartását nem ellenőrizhetné, és minden anomália következménye a támogatás, vagy az azzal való elszámolás elutasítása lehetne. Az ítélet indokolása szerint amennyiben a jogalkotónak az lett volna a célja, hogy a kizárólag felnőttoktatást folytató intézmények működését megtiltsa vagy ezen intézményeket a támogatásból kizárja, e szándékát kifejezett jogalkotással, az általánosság szintjén kifejezésre juttathatta volna, nincs arra szükség, hogy a nem megfelelő tanulói létszámaránnyal működés konzekvenciáit az alperes vonja le egy - a fentiek szerint általános működési - szabály interpretációja során, a finanszírozás, támogatás megállapítása, vagy azzal való elszámolás körében.

[12]	A felperes az elsőfokú bíróság szerint tényszerűen hivatkozott arra, hogy a kormányrendeleti szinten normaformát öltő szakmaszerkezeti döntés az adott tanév vonatkozásában kifejezetten a részére biztosított (korlátozottan támogatható) létszámot, és csatolta a 2016. augusztus 31-én hatályba lépett működési engedély-módosítást is, amely nappali, esti, levelező munkarendre lebontva (illetve óvodai nevelés keretében is) rögzíti a felperes számára irányadó maximális tanulólétszámot, és szövegszerűen tartalmazza, hogy a felperes az Szt. 84. § szerint az iskolai rendszerben ellátott feladatok után költségvetési hozzájárulásra jogosult, ha megfelel az Szt.-ben, az Nktv.-ben és a szakmaszerkezeti döntésekben foglaltaknak. 

[13]	A jogalkotásról szóló 2010. évi CXXX. törvény (a továbbiakban: Jat.) 2. § (2) bekezdésre hivatkozott a bíróság a visszamenőleges hatály tilalmát illetően. Eszerint a vitatott rendelkezés 2015 júniusában hatályba lépett, a rendelkezés viszont csak a jogszabályi tényállás valamennyi elemének teljesülésével hatályosul, fejti ki hatását. Ez azt jelenti, hogy a hatálybalépést követően figyelembe vehető adatok a 2015., majd 2016. és 2017. októberi statisztikai létszámadatai lesznek, tehát a tényállási elemek teljessége először a 2018-as évben valósul meg.

[14]	A fentiekben kifejtettek szerint a vitatott jogszabályhely alkalmazása a kizárólag felnőttoktatást folytató felperesre nézve az elsőfokú bíróság ítéleti indokolása szerint értelmetlen, a kereset tárgyát képező évben a rendelkezés hatálybalépését követő három éves ciklus még nem volt teljes, az alperesnek pedig nem volt lehetősége arra, hogy a felperes elszámolását a jogszabály kifejezett rendelkezése ellenére csupán egyetlen év októberi tényadata alapján értékelje, és ennek alapján jogosulatlan igénybevételt állapítson meg.

[15]	Az első- és másodfokú közigazgatási határozatok a fentiekben kifejtettek szerint nem felelnek meg a vonatkozó jogszabályok rendelkezéseinek, ezért azokat a bíróság a régi Pp. 339. § (1) bekezdése alapján hatályon kívül helyezte, és az elsőfokú hatóságot új eljárásra kötelezte, amely döntés meghozatalánál a bíróság figyelemmel volt arra is, hogy a felperes jogorvoslati lehetősége ne korlátozódjon. A megismételt elsőfokú eljárásban az elsőfokú hatóságnak a felperes elszámolását, a 2016. évi támogatás igénybevételének jogszerűségét - a hatálybalépést követő három év októberi létszámadata hiányában - az Szt. 34/A. § (2) bekezdésében foglaltak figyelmen kívül hagyásával, a korábbi jogszabályi előírások szerint kell elbírálnia.

[16]	Az Alkotmánybíróság eljárásának kezdeményezését utóbb a per folyamán a felperes sem tartotta szükségesnek, a bíróság pedig a régi Pp. 155/B. §-ában foglalt eljárás megindítására okot adó körülményt nem észlelt, ezért az Alkotmánybíróság megkeresését mellőzte.

A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[17]	Az ügyben az alperes nyújtott be felülvizsgálati kérelmet. Ebben kérte, hogy a Kúria helyezze hatályon kívül az elsőfokú bíróság ítéletét és a felperes keresetét utasítsa el. Másodlagosan kérte az elsőfokú bírság új eljárásra utasítását.

[18]	Vitatta, hogy a működési engedéllyel rendelkezés egyben az állami támogatásra való automatikus jogosultságot is jelentené. Az utóbbihoz ugyanis további, az Szt., az Nkt. és más szakmaszerkezeti döntésekben foglalt feltételeknek kell megfelelni. Az Szt. 34/A. § (2) bekezdését sérti az ítélet a kérelem szerint.

[19]	A felperes felülvizsgálati ellenkérelmében kérte a jogerős ítélet hatályában való fenntartását. Összefoglalva az ítélet indokolásának az Szt. 34/A. § (2) bekezdésére vonatkozó részét, előadta, hogy a jogerős ítélet helyes jogszabály-értelmezésen alapul, a bíróság az Szt. 34/A. § (2) bekezdését az alkotmányossági követelményeknek megfelelően értelmezte. 

A Kúria döntése és jogi indokai

[20]	A felülvizsgálati kérelem megalapozott az alábbiak szerint. 

[21]	A régi Pp. 275. § (1) bekezdése alapján a felülvizsgálati eljárásban nincs helye a bizonyítékok felülmérlegelésének, további bizonyítás felvételének. A régi Pp. 275. § (2) bekezdése szerint a jogerős ítélet a rendelkezésre álló iratok alapján a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.

[22]	Jelen esetben abban a kérdésben kell állást foglalni, hogy irányadó-e a 2016. évre vonatkozóan az Szt. 34/A. § (2) bekezdésében meghatározott létszámarány a felperesre, és ennek alapján az alperes jogszerűen kötelezte-e a felperest a jogosulatlanul igénybe vett támogatás, valamint igénybevételi kamat megfizetésére amiatt, mert a felperes által fenntartott intézmény tekintetében az Szt. 34/A. § (2) bekezdésében foglalt feltételek nem teljesültek. Kérdésként merül föl az említett jogszabályhely tartalmi értelmezésének (I.), valamint hatályának mint az alkalmazhatóság feltételének (II.) kérdése.

I.
[23]szempontból a maximált létszámarány mibenléte kulcskérdés a jelen jogvita eldöntése szempontjából. Az Szt. 34/A. § (2) bekezdése szerint ez abban áll, hogy a nem állami fenntartó által fenntartott szakképző iskolában folyó felnőttoktatásban részt vevők létszáma nem haladhatja meg a nappali rendszerű oktatásban részt vevő tanulók - hivatalos októberi statisztikai létszám alapján három tanítási év átlagában számított - létszámát. A felnőttoktatásban részt vevők létszámába ugyanakkor nem számít bele a 84. § (5) bekezdés szerinti döntésben foglaltakat meghaladó, állami intézményfenntartótól kizárólag felnőttoktatás céljára átvett keretszámmal megegyező létszám.

[24]	Az Szt. 84. § (5) bekezdése ezzel kapcsolatban rögzíti, hogy a Kormány rendeletben hozza meg azon szakképesítésekre vonatkozó döntését, amelyekkel kapcsolatban a szakképző iskola fenntartója költségvetési hozzájárulásra jogosult. A Kormány a döntésében megyénként és a fővárosra tekintettel meghatározza azon szakképesítések és szakközépiskolai ágazatok körét, amelyekre a szakképző iskola fenntartója
a) korlátozás nélkül beiskolázhat,
b) költségvetési hozzájárulásra nem jogosult,
c) költségvetési hozzájárulást korlátozott keretszámok alapján igényelhet, ezen belül meghatározza a Kormány az adott megyében és a fővárosban iskolai rendszerű szakképzést folytató intézmények fenntartói tekintetében, fenntartónként a szakképesítésekre és szakközépiskolai ágazatokra vonatkozóan a nappali rendszerű oktatás, valamint a felnőttoktatás keretszámait. (…)
Az Szt. 84. § (6) bekezdése szerint a szakképző iskolai fenntartó a Kormány (5) bekezdés szerinti döntése alapján a döntéssel érintett tanévtől kezdődő képzés tekintetében az adott képzés kifutásáig, az ingyenes képzésben való részvétéire jogosult tanulói után jogosult költségvetési hozzájárulásra.
Az Szt. 84. § (10) bekezdése értelmében pedig a költségvetési hozzájárulást folyósító szerv, valamint a kormányhivatal hatósági ellenőrzése keretében a (6) bekezdésben foglaltak figyelembevételével ellenőrzi az (5) bekezdésben foglalt döntés betartását.

[25]	A Korm. rendelet 37/M. § (1) bekezdése szerint a fenntartó igénybevételi kamatot fizet az általa jogosulatlanul igénybe vett támogatások után. A jogosulatlan igénybevétel kezdő napja a támogatások fenntartó fizetési számláján történő jóváírásának napja. A (2) bekezdés d) pontja kimondja, hogy jogosulatlan igénybevételnek minősül, ha a fenntartó a támogatásokra vonatkozóan jogszabályban meghatározott valamely feltételt megszegett.

[26]	Az Szt. 33. § (1) bekezdés és 84. § (5) bekezdésre, valamint az Nktv. 60. § (5) és (7) bekezdésére hivatkozva rögzíthető, hogy a nappali munkarend szerinti felnőttoktatás és a nappali rendszerű oktatás tartalma a két képzésformát támogatás szempontjából megkülönbözteti. Az Szt. 34/A. § (2) bekezdés hatálybalépését követően nappali rendszerű képzés nélkül fő szabály szerint felnőttoktatás állami támogatással nem működhet, kivéve az Szt. 84. § (5) bekezdése szerint idetartozó esetkört. E jelzett körülmény természetesen nem jelenti a működés jogszerűtlenségét, csupán az állami támogatásra való meghatározott jogosultságot érinti. 

[27]	A Kúria szerint téves a felperes azon hivatkozása, amelyik a támogatási szabályt a tevékenység folytatására való jogosultsággal, illetve a szolgáltatást nyújtó szervezetek szektorális hovatartozástól független finanszírozásának követelményével hozza összefüggésbe. Az Nktv., az Szt. ilyen kapcsolatot nem szabályoz, aminek hiányában jogszerűtlenség sem a szabályozás, sem a támogatásnyújtás kontrollja tekintetében alappal nem állapítható meg. 

[28]	Az elsőfokú bíróság szerint a határozat továbbá azért jogszerűtlen, mert az Szt. 34/A. § (2) bekezdését a nappali rendszerű képzéssel nem rendelkező intézményekre is alkalmazni kellene, ugyanis a jogszabály hatálybalépését követő harmadik tanév statisztikai létszáma legkorábban 2018 októberében áll rendelkezésre, ennél fogva az arányszám megállapíthatósága az elszámolással érintett év vonatkozásában kizárt. 

[29]	Az Szt. 34/A. § (2) bekezdésében akként rendelkezett, hogy (…) felnőttoktatásban részt vevők létszáma nem haladhatja meg a nappali rendszerű oktatásban részt vevő tanulók - hivatalos októberi statisztikai létszám alapján (1) három tanítási év (2) átlagában (3) számított - létszámát. Jogpolitikai szempontból ennek a rendelkezésnek lehet az az értelme, hogy felnőttoktatást csak a tényleges nappali rendszerű oktatást nyújtó intézmények végezzenek költségvetési támogatásból. A Kúria szerint az előírt feltétel nem tekinthető önkényesnek. A felperes szerint a jogszabály azért alkalmazhatatlan és alkotmányellenes, mert legalábbis 3 évre kizárja a támogatásból az egyébként támogatásban részesíthető oktatást folytató intézményeket. Ez azonban „kizárásnak” vagy méltánytalanságnak nem tekinthető, csak a feltételeknek való megfelelés jogszerű megváltoztatásának. 

[30]	Nem releváns az sem, hogy a szerkezeti szabály értelmezhetetlen lenne a nem vegyes képzést folytató intézmények esetében. Nem jelent ez még tilalmat, ellentétben az elsőfokú bíróság indokolásában szereplő feltételezéssel, ugyanis képzés nemcsak állami támogatás mellett folytatható. Kizárólag a támogatás szempontjából való elismertségről van szó a konkrét esetben. Az alperes helyesen hivatkozik arra, hogy a felperesnek az Szt. 84. § szerint az iskolai rendszerben ellátott feladatok után költségvetési hozzájárulásra való jogosultsága akkor áll meg, ha megfelel az Szt.-ben, az Nktv.-ben és a szakmaszerkezeti döntésekben foglaltaknak. Márpedig az Szt. 34/A. § (2) bekezdése éppen ebben a vonatkozásban tartalmaz az általános jogosultsághoz képest korlátozó feltételt. Nem jogszabályszerű az olyan értelmezés, amelyik ezt a körülményt nem veszi figyelembe. 

II.
[31]	A szabályalkalmazás esetlegesen visszaható hatályát illetően a Jat.  2. § (2) bekezdése kiemeli, hogy jogszabály a hatályba lépést megelőző időre nem állapíthat meg kötelezettséget, nem tehet terhesebbé, valamint nem vonhat el vagy korlátozhat jogot, és nem nyilváníthat valamely magatartást jogellenessé. Az Szt.34/A. § (2) bekezdését a 2015. évi LXVI. törvény (a továbbiakban: Módtv.) 41. §-a iktatta be a jogszabályba, amely a Módtv. kihirdetését követő 8. napon, 2015. június 12. napján lépett hatályba. A Módtv. vonatkozó szakaszát hatályba léptető 41. §-ához fűzött indokolása a rendelkezés beiktatásának céljaként a felnőttoktatás rendszerének átlátható és harmonikus működését, valamint az állami felelősségvállalás megfelelő súlyának érvényesülését biztosítását jelölte meg.

[32]	A rendelkezés vitathatatlanul csak a jogszabályi tényállás valamennyi elemének teljesülésével fejti ki hatását. Az elsőfokú bíróság értelmezésében ez azt jelenti, hogy a hatálybalépést követően figyelembe vehető adatok a visszaható hatály kategorikus kizárásával a 2015., majd 2016. és 2017. év októberi statisztikai létszámadatai lesznek. Eszerint, miképpen a felperes érvelt, ameddig nincs meg a teljes 3 éves ciklus és a 3 tényadat nem adható meg, addig sem támogatási kérelem jogszabályszerűen nem terjeszthető elő, sem pedig támogatás elfogadása tárgyában jogszerű határozat nem születhet a módosított szabályozás szerint. Ellenkező esetben legalábbis 3 évre ki lennének zárva a támogatásból az egyébként támogatásban részesíthető oktatást folytató intézmények.

[33]	A Kúria vitatja ezt a jogértelmezést. Az Szt. 34/A § (2) bekezdése ugyanis kizárólag a támogatás számítására vonatkozó jogszabály, amelyik az esti rendszerű oktatásban résztvevők létszámát a nappali rendszerben tanulók 3 év októberi statisztikai átlaglétszámához köti. A felperes abban téved, hogy ezt a számítási módot jogosultságnak tekinti. Egy költségvetési támogatásra a támogatottnak nincs alanyi joga abban a tekintetben, hogy meghatározhatná vagy számon kérhetné a támogatás nyújtásának feltételeit. 

[34]	Éppen ezért nem releváns a visszaható hatály tilalmára vonatkozóan a Jat. 2. § (2) bekezdésére hivatkozás sem, csakúgy mint a jogerős ítélet jogbiztonság sérelmének kockázatára hivatkozása. Az említett szabály ugyanis így szól: „Jogszabály a hatálybalépését megelőző időre nem állapíthat meg kötelezettséget, kötelezettséget nem tehet terhesebbé, valamint nem vonhat el vagy korlátozhat jogot, és nem nyilváníthat valamely magatartást jogellenessé.” A jogelvonás vagy jogkorlátozás vonatkozhatna ebből jelen esetre azon az alapon, hogy egy esély látszólagos korlátozásának törvényessége a kérdés. Csakhogy a kedvező lehetőség még nem jog. A támogatás feltételeit a támogató költségvetés meghatározhatja. Nincs jogelvonás vagy jogkorlátozás tehát, mert nem volt eleve jog a támogatáshoz, azaz nem volt megállapítható jogszerű váromány az abból való közvetlen részesülés iránt. A támogató által meghatározott feltételek, azok változásai ezen az alapon nem megkérdőjelezhetők. 

[35]	Nem helytálló tehát a Kúria szerint, hogy a tényállási elemek teljessége először a 2018-as évben valósulna meg, mert akkor állnak a szükséges adatok mind a támogatási kérelmet benyújtó felperesek illetőleg támogatási kérelmeket elbíráló, illetőleg a támogatások elszámolását ellenőrző alperesnek a rendelkezésére. Az adatok a megelőző évekre ugyanis rendelkezésre állnak, a támogatásnak statisztikai adatokon alapuló számítása alkotmányosan nem kifogásolható, a jogkorlátozásra vonatkozó visszaható hatállyal pedig a számítási mód az előbbiek szerint nem hozható összefüggésbe. 

[36]	A jogerős ítélet mindezen indokok miatt mindenekelőtt az Szt. 34/A. § (2) bekezdésébe és a Jat. 2. § (2) bekezdésére ütközően bizonyult jogszabálysértőnek, ezért a Kúria a régi Pp. 275. § (4) bekezdése alapján az elsőfokú bíróság határozatát hatályon kívül helyezte és helyette a jogszabályoknak megfelelő döntésében a felperes keresetét elutasította. 

A döntés elvi tartalma

[37]	Költségvetési támogatásra a támogatottnak nincs alanyi joga abban a tekintetben, hogy meghatározhatná vagy számon kérhetné a támogatás nyújtásának feltételeit. Nem valósul meg ezért jogelvonás vagy jogkorlátozás pusztán a feltételeknek való meg nem felelés okán, és a támogatás feltételeinek meghatározása sem kérdőjelezhető meg ezen az alapon. 

Záró rész

[38]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el, mivel a felek tárgyalás tartását nem kérték.

[39]	Az alperes pernyertességére tekintettel, valamint figyelemmel a régi Pp. 270. § (1) bekezdése folytán alkalmazandó 78. §-ára is, a felperest kötelezte az alperes perköltségeinek megfizetésére. 

[40]	A felperes az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény (a továbbiakban: Itv.) 5. § (1) bekezdés c) pontja alapján személyes illetékmentességben részesül. Erre tekintettel a tárgyi illetékfeljegyzési jog alapján le nem rótt, az Itv. 50. § (1) bekezdése szerinti mértékű, a 39. § (3) bekezdés d) pontja alapján számított és a 62. § (1) bekezdés h) pontja értelmében feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket, a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban tárgyú 6/1986 (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése és 14. §-a alapján, az állam viseli.

[41]	Az ítélet elleni felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

, 2019. március 26.

Dr. Balogh Zsolt s.k. a tanács elnöke, Dr. Horváth Tamás s.k. előadó bíró, Dr. Patyi András s.k. bíró