A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.VI.35.441/2017/5.

A tanács tagjai: Dr. Sperka Kálmán a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta előadó bíró, Dr. Sugár Tamás bíró
	
A felperes: felperes neve

A felperes képviselője: ... Ügyvédi Iroda
	
Az alperes: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Az alperes képviselője: Dr. ... jogtanácsos

A per tárgya: adóügyben hozott közigazgatási határozat felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálati kérelem száma: 17.

Az elsőfokú bíróság neve, határozatának kelte és száma: Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 2017. március 21-án kelt 5.K.27.100/2016/14. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 5.K.27.100/2016/14. számú ítéletét hatályában fenntartja.
Kötelezi a felperest, hogy 15 napon belül fizessen meg az alperesnek 100.000.- (százezer) forint felülvizsgálati eljárási költséget.
Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak felhívásra 70.000.- (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.
Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes 2012. június 30-án közösség külső árutovábbítási eljárást kezdeményezett az elsőfokú vámhatóságnál a csatolt számla szerinti hidraulikus présgép áru megnevezésű nem közösségi áru után, amelyet Magyarországról - a hamburgi kikötő érintésével - Chilébe szállítottak. A vámáru bemutatási határnap lejártát követően az elsőfokú vámhatóság megkeresésére a német vámhatóság azt a tájékoztatást adta, hogy a szállítmány nem került bemutatásra. Ezt követően az elsőfokú vámhatóság határozatával nem közösségi áru vámfelügyelet alóli jogellenes elvonás miatt 11.775.792.- forint áfa és 729.045.- forint vám megfizetésére kötelezte felperest. A felperes a határozat ellen jogorvoslattal nem élt, az áfát és a vámot megfizette.
[2]	2014. május 6. napján a felperes áfa és vám visszafizetési kérelmet terjesztett elő, amelyet az elsőfokú vámhatóság azzal az indokkal utasított el, hogy az áru Chilébe történő beléptetését igazoló „Declaracion de Ingreso” elnevezésű vámáru nyilatkozat csupán fénymásolt, nem hiteles másolati formában került benyújtásra. A Közösségi Vámkódexet létrehozó 2913/92/EGK Tanácsi rendelet (a továbbiakban: Vámkódex) 239. cikkére utalással rögzítette, hogy a felperes nem igazolt olyan különleges körülményt, rendkívüli helyzet fennállását, amely korlátozta volna abban, hogy az árutovábbítási eljárás kísérő okmányát bemutatási határidőn belül a rendeltetési vámhivatalnál az áruval együtt bemutassa. 
[3]	A felperes 2015. április 20. napján kelt kérelmére a vámhatóság ismertette a Vámkódex 239. és 878. cikk (2) bekezdésében foglaltakat. Kiegészítő tájékoztatása szerint akkor nyílik meg a lehetőség a visszatérítési kérelem érdemi elbírálására, ha a kérelem határidőn túli benyújtása a Vámkódex 239. cikke szerint megalapozott.
[4]	A felperes 2015. július 28. napján ismételten előterjesztette a vám és áfa visszafizetés iránti kérelmét, amelyet az elsőfokú vámhatóság végzéssel a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 30. § a) pontja alapján érdemi vizsgálat nélkül azért utasította el, mert a felperes kizárólag a már korábban benyújtott okmányokat csatolta kérelméhez. 
[5]	A felperes 2015. december 2. napján újabb vám és áfa visszafizetési kérelmet terjesztett elő, amelyben hivatkozott a vámáru beléptetési nyilatkozat beszerzése körüli nehézségekre és csatolta a „Declaracion de Ingreso” elnevezésű vámáru beléptetési nyilatkozatnak a chilei vámhatóság által hitelesített másolatát. 
[6]	Az elsőfokú vámhatóság a kérelmet elutasította. Indokolása szerint a közösségi árutovábbítási eljárást befejezettnek tekinti, mert a csatolt nyilatkozat alternatív bizonyítékként elfogadható. Ugyanakkor a felperes az árutovábbítási eljárás során hanyagul járt el.
[7]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2016. február 17. napján kelt 2060507032/2016. iktatószámú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Indokolásában hangsúlyozta, hogy mind a korábbi határozatok, mind a tájékoztatások felhívták a felperes figyelmét arra, hogy az eljárás lezárásához szükséges a chilei vámhatóság vámokmányának hiteles másolata. A felperes kellő szakmai tapasztalattal rendelkezik a behozatali és kiviteli műveletek terén, ennek ellenére a jogszabályban meghatározott árubemutatási kötelezettségének nem tett eleget, az eljárás lezárásához szükséges dokumentumot többszöri felszólítás ellenére sem tudta bemutatni, annak beszerzése érdekében csak a vámáru vámfelügyelet alóli jogellenes elvonásának megállapítását követően tett intézkedést. Emellett a jogszabályoknak megfelelő különleges körülményt sem igazolt.
	A kereseti kérelem
[8]	A felperes eljárási- és anyagi jogi jogszabálysértésekre hivatkozással kérte az alperesi határozat bíróság felülvizsgálatát.

	Az elsőfokú ítélet

[9]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság jogerős ítéletével a keresetet elutasította. Indokolásában felhívta a Vámkódex 96., 238. és 239. cikkét, valamint a Közösségi Vámkódex végrehajtásáról szóló 2454/93/EGK rendelet (a továbbiakban: Vhr.) 366. és 899. cikkét.
[10]	Kiemelte, hogy a per tárgyát a felperes harmadik alkalommal benyújtott visszatérítési kérelmet elutasító határozatot helybenhagyó határozat képezi, az azt megelőző - fellebbezés hiányában - jogerőre emelkedett döntések bár a jelen eljáráshoz vezető folyamat részei, a perben nem vizsgálhatók felül. Ennélfogva irreleváns az a felperesi előadás, miszerint a vámhatóság nem a megfelelő német vámhatóság nyilatkozatára alapította az áfát és a vámot kiszabó határozatát.
[11]	Nem tartotta relevánsnak a felperesnek a korábban megszokott gyakorlattól eltérő eljárására való hivatkozását sem, mert a vámhatóság csak a jogszabályokban rögzített igazolásokat kérte a felperestől. A Vámkódex 366. cikke szerinti igazolást viszont csak a harmadik kérelméhez csatolt. A Vhr. 899. cikk (2) bekezdésére utalással hangsúlyozta, hogy a felperesnek olyan különleges helyzetet kellett igazolnia, amely során sem megtévesztő magatartás, sem nyilvánvaló gondatlanság nem terhelte. Az áru rendeltetési vámhivatalnál történő be nem mutatása, valamint a visszafizetési kérelem nem határidőben történő benyújtása a felperesre háruló szakmai és kereskedelmi kockázat, amely nem minősül a jogszabály által megkövetelt különleges körülménynek. A vámáru-nyilatkozat beszerzése, bármilyen nehézséggel is járt, nem értékelhető ilyen, a szokásos kereskedelmi kockázatot meghaladó különleges körülménynek.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[12]	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, annak hatályon kívül helyezése és a kereseti kérelmének megfelelő ítélet meghozatala iránt. Állítása szerint az ítélet sérti a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: Pp.) 206. § (1) bekezdését, továbbá a Vámkódex 239. cikkét, a Vhr. 899. cikkét és a Ket. 1. § (2) és (4) bekezdését, 5. § (1) bekezdését.
[13]	Előadta, hogy sem a közigazgatási eljárásban, sem a perben nem tisztázták azt a magatartásának megítélése szempontjából meghatározó jelentőségű körülményt, miszerint nem tett eleget a vámáru bemutatási kötelezettségének. Ez ugyanis nem bizonyított tény, figyelemmel arra is, hogy az elsőfokú vámhatóság nem a rendeltetési vámhivatalt kereste meg az ügyben. A keresési eljárás során hanyagság nélkül járt el, hiszen ez a körülmény csak a per során derült ki. Az eredetileg benyújtott okmányok korábban minden hasonló típusú eljárásban elegendők voltak, így joggal bízott abban, hogy a benyújtott iratok alapján lezárható lesz az eljárás. Állítása szerint folyamatosan intézkedett az iránt, hogy az árutovábbítási eljárás befejezéséhez szükséges irat eredeti vagy hitelesített példányát beszerezze.
[14]	Érvelése szerint a Vámkódex 239. cikke nem rögzíti azt, hogy az árutovábbítási eljárás főkötelezettjének valamely különleges körülmény fennállását kell bizonyítania. A Vhr. 899. cikke nem valamely különleges körülmény fennállását teszi szükségessé, hanem önmagában azt kivételes helyzetnek tekinti, ha az ügyben az ügyfél nem volt hanyag. Az alperes a különleges körülmény fennállásának bizonyítására vonatkozó megállapításával önkényesen többletfeltételt rótt rá, amelyet a bíróság is elfogadott.
[15]	A vámhatóságok nem tettek eleget a Ket. egyes alapelvi rendelkezéseinek, különösen annak, hogy az ügyfél jogát és jogos - ide értve gazdasági - érdekét szem előtt tartva járjanak el, illetve mozdítsák elő az ügyféli jogok gyakorlását.
[16]	Állítása szerint a vám visszatérítés jogszabályi feltételei fennállnak, mert az áru a közösség vámterületét végleges rendeltetéssel elhagyta, megtévesztés és hanyagság nélkül járt el, a jogszabályban rögzített határidőn túli benyújtásban sem terheli hanyagság.
[17]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében a jogerős ítélet hatályában fenntartására tett indítványt.
A Kúria döntése és jogi indokai
[18]	A felülvizsgálati kérelem nem alapos.
[19]	A Pp. 275. § (1) és (2) bekezdésére figyelemmel a felülvizsgálati eljárásban bizonyítás felvételének nincs helye, a Kúria a felülvizsgálati kérelem elbírálása során a rendelkezésre álló iratok alapján dönt. A jogerős ítélet csak a felülvizsgálati kérelem és csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között vizsgálható felül.
[20]	A Kúria álláspontja szerint az elsőfokú bíróság a pontosan és törvényesen megállapított tényállásból mindenben helyes jogi következtetést vont le. A jogerős ítéletben foglaltakkal a felülvizsgálati bíróság egyetért a felülvizsgálati kérelemben írtakra reagálva az alábbiakat fejti ki.
[21]	A Kúria elsődlegesen rögzíti, hogy a közigazgatási és munkaügyi bíróság vizsgálta a közigazgatási eljárás teljes anyagát, a felek perbeli nyilatkozatait, beadványait, az így keletkezett bizonyítékokat a Pp. 206. § (1) bekezdése alapján a maguk összességében értékelte és helyesen állapította meg, hogy a kereset nem alapos. Jogszabálysértést ebben a körben a rögzített tényállás iratellenessége, a bizonyítékok kirívóan okszerűtlen vagy a logika szabályaival ellentétes mérlegelése alapozhat meg, ilyen jogsértés azonban nem tárható fel.
[22]	A Kúria hangsúlyozza, hogy a felperes keresetében az általa harmadik alkalommal benyújtott visszatérítési kérelmet elutasító határozatot helybenhagyó alperesi határozat bírósági felülvizsgálatát kérte. A Pp. 213. § (1) bekezdése értelmében az ítéletben foglalt döntésnek ki kell terjednie a perben érvényesített valamennyi kereseti kérelmére, a döntés viszont ezen nem terjedhet túl a Pp. 215. §-a szerint. Helyesen rögzítette ezért a közigazgatási és munkaügyi bíróság ítéletében, hogy a perben a korábbi határozatok jogszerűsége nem vizsgálható. Az elsőfokú vámhatóság döntéseit a felperes fellebbezéssel nem támadta, azok jogerőre emelkedtek. A korábbi határozatokhoz kapcsolódó jogorvoslati jog nem éleszthető fel pusztán azon az alapon, hogy azok a döntések a jogvita alapjául szolgáló tényállás részét képezik. Ezért a Kúria sem vizsgálhatta a vámáru bemutatásával kapcsolatos körülmények tisztázatlanságára vonatkozó felperesi állításokat.
[23]	A felperes a visszafizetési kérelmét a Vámkódexben szabályozott helyzetektől eltérő helyzetre alapította. Erre az esetre a Vámkódex 239. cikk (1) bekezdés második francia bekezdése vonatkozik, miszerint a vámot akkor is vissza lehet fizetni, ha az eltérő más helyzet olyan körülményekből adódik, amelyeket nem az érintett személynek tulajdonítható megtévesztés, vagy nyilvánvaló hanyagság okozott. Erre hivatkozással főszabály szerint a vám összegének közlésétől számított 12 hónapon belül kell a kérelmet benyújtani.
[24]	A Vámkódex 239. cikk (2) bekezdése kimondja, hogy e határidő meghosszabbítását kellően indokolt kivételes esetben engedélyezheti a vámhatóság. Ez azt jelenti, hogy a 12 hónapon túl előterjesztett kérelem esetén először is arról kell állást foglalni, hogy fennáll-e a határidő meghosszabbítását megalapozó kellően indokolt, kivételes eset.
[25]	A vámhatóság engedélyezése után kerülhet sor a Vhr. 899. cikke (2) bekezdése szerinti érdemi vizsgálatra. E jogszabályi rendelkezés értelmében a vámhatóság maga határoz a vám visszafizetéséről, amennyiben a körülményekből eredő olyan különleges helyzet áll fenn, amelynek során sem megtévesztő magatartás, sem nyilvánvaló gondatlanság nem róható fel az érintett személynek.
[26]	A felperes 12 hónapon túl benyújtott kérelmét a vámhatóság a Vhr. 899. cikk (2) bekezdése szerint érdemben vizsgálta. Ezért a felperesnek olyan különleges helyzet fennállását kellett igazolnia, amelynek során sem megtévesztő, sem nyilvánvalóan gondatlan nem volt. A vámhatóság így semmiféle többletfeltételt nem támasztott, kizárólag a Vhr.-ben foglalt feltételek fennállását vizsgálta.
[27]	A vámeljárás szigorú eljárási rendhez kötött, az ezt meghatározó jogszabályokat nemcsak a vámhatóságnak, hanem az ügyfélnek is be kell tartania. A vámárut az előírt határidőn be kell mutatni a rendeltetési vámhivatalnál. Aki ezt a kötelezettségét elmulasztja, annak - a vámáru vámfelügyelet alóli jogellenes elvonása miatt - vámot és áfát kell fizetnie. A vámigazgatási eljárásban lehetőség van a vám és az áfa visszatérítésére, ez azonban nem automatikus, a visszatérítés iránti kérelem csak a vonatkozó jogszabályi rendelkezések maradéktalan betartása esetén teljesíthető. A gondatlanul, hanyagul eljáró személy a visszatérítés kedvezményében nem részesíthető.
[28]	A közigazgatási és munkaügyi bíróság ítéletében részletesen, okszerűen, logikus érvrendszer mentén megindokolta, hogy milyen okok miatt fogadta el a felperes hanyag eljárására vonatkozó alperesi érvelést. Ezeket a felperes a felülvizsgálati eljárásban sem cáfolta. Nem vitatta, hogy megfelelő szakmai tapasztalattal rendelkezik a behozatali- és kiviteli kereskedelmi tevékenység területén, így azt is tudta, hogy az árut hol, mennyi időn belül kell bemutatnia. 
[29]	A vámhatóság többször is világos és egyértelmű tájékoztatást adott arról, hogy milyen okmányok fogadhatók el, továbbá arról is, hogy a visszatérítés iránti kérelmet mennyi időn belül lehet benyújtani. Mindezek ellenére a felperes a jogszabálynak megfelelő vámokmány beszerzése érdekében csak a vámot és áfát kiszabó határozat után intézkedett. Konkrétum és bizonyíték nélkül hivatkozott a vámokmány beszerzése körüli nehézségekre, saját előadása azonban önmagában nem igazolja a körültekintő, nem hanyag eljárást. Összességében semmilyen okszerű magyarázatot nem adott arra, hogy miért csak a harmadik alkalommal benyújtott visszatérítési kérelemhez sikerült az elfogadható dokumentumot csatolnia, így nem ismert olyan körülmény, amely a felperest megakadályozta volna abban, hogy már elsőre is eleget tegyen jogszabályi kötelezettségének.
[30]	A felperes az anyagi jogszabályok értelmezéséhez kapcsolódóan hivatkozott a Ket. alapelvi rendelkezéseire. Mivel mind az eljárt vámhatóságok, mind a közigazgatási és munkaügyi bíróság helyesen értelmezte a vámjogszabályokat, és helytállóan állapították meg, hogy a vám visszatérítés feltételei nem állnak fenn, ezért a Ket. alapelvi rendelkezései sem sérültek.
[31]	A Kúria a fentiekre tekintettel a Pp. 275. § (3) bekezdését alkalmazva a jogerős ítéletet hatályában fenntartotta, mert az nem sérti a felülvizsgálati kérelemben megjelölt jogszabályi rendelkezéseket.
A döntés elvi tartalma
[32]	A 12 hónapon túl benyújtott vám visszafizetésére vonatkozó kérelem esetében először a határidő meghosszabbításának engedélyezéséről kell dönteni a Vámkódex 239. cikk (1) bekezdése alapján, a kérelem befogadása után kerülhet sor a Vhr. 899. cikk (2) bekezdésében foglalt érdemi vizsgálatra.
Záró rész
[33]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a Pp. 274. § (2) bekezdése szerint tárgyaláson bírálta el.
[34]	A pervesztes felperes a Pp. 78. § (1) bekezdésére figyelemmel köteles az alperes felülvizsgálati eljárási költsége megfizetésére.
[35]	A feljegyzett felülvizsgálati eljárási illetéket a felperesnek kell megfizetnie a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentesség alkalmazásáról szóló 6/1986. (VI.26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdésére tekintettel, amelynek összegét az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése határozza meg.
[36]	Az ítélet elleni felülvizsgálatot a Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.
Budapest, 2018. május 30.
Dr. Sperka Kálmán s.k. a tanács elnöke, Dr. Vitál-Eigner Beáta s.k. előadó bíró, Dr. Sugár Tamás s.k. bíró
A kiadmány hiteléül:
tisztviselő