A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete

Az ügy száma: 	Kfv.IV.35.361/2016/6.szám

A tanács tagjai: . Kozma György  a tanács elnöke, Dr. Balogh Zsolt előadó bíró, 
. Horváth Tamás  bíró

A felperes: 	felperes neve

A felperes képviselője:  Dr. Hirt Mihály ügyvéd
		     
Az alperes: 	alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. Ivanovits és Káldy Ügyvédi Iroda

A per tárgya: 	mezőgazdasági támogatás

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes
	
A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 13.K.27.251/2015/11. számú ítélete

Rendelkező rész 
A Kúria
- 	a Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 13.K.27.251/2015/11. számú ítéletét hatályában fenntartja;

- 	kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen további felülvizsgálatnak helye nincs.
Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	A felperes 2008. július 16-án támogatási kérelmet nyújtott be öntözés, melioráció és területi vízgazdálkodás üzemi és közösségi létesítményeinek fejlesztése jogcímen. A támogatási kérelem „öntözés betétlapján” az M01 megvalósítási helyen öntővíz szolgáltató létesítményre vonatkozóan az öntözendő területet 284,4 ha-ban jelölte meg, az M02 megvalósítási helyen pedig lineár öntöző megvalósítását tervezte és az öntözendő terület nagyságát 88,5 ha területben határozta meg.

[2]	Az első fokon eljárt hatóság 2009. május 8-án meghozott határozatával a felperes támogatási kérelmének helyt adott és a kötelezettségvállalás teljes összegét 98.310.640 Ft-ban határozta meg. Egyidejűleg a hatóság rögzítette, hogy az igénybe vehető támogatás pontos összegéről a kifizetési kérelem alapján meghozott határozataiban dönt.

[3]	A felperes első kifizetési kérelmét 2009. december 23-án nyújtotta be, melynek folytán az alperesi hatóság 36.608.000 Ft támogatási összeget állapított meg részére.

[4]	A felperes második kifizetési kérelmét 2013. május 8-án nyújtotta be, amelyben az általa igényel támogatás összegét 59.727.809 Ft-ban határozta meg.

[5]	Az elsőfokú hatóság 2013. augusztus 29. napján helyszíni ellenőrzést tartott, melynek során megállapította, hogy a támogatási kérelemben az M01 megvalósítási helyen feltüntetett 284,4 ha öntözendő terület adata helytelen, mert ezen a helyen öntözendő terület nincs. 

[6]	Ezt követően az elsőfokú hatóság 2014. április 17-én meghozta a 182/1901/24/39/2008. számú határozatát. A felperes második kifizetési kérelmének részben adott helyt és 20.039.080 Ft támogatási összeget állapított meg, míg a támogatási összeg fennmaradó 39.580.329 Ft összeg tekintetében a kifizetési kérelmet elutasította. A hatóság döntésében - többek között - a 23/2007. (IV. 17.) FVM rendelet (a továbbiakban: FVM rendelet) 8. § (1) bekezdés b) pontjára, illetve 9. § (7) bekezdésére hivatkozott. 

[7]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperes a 2015. március 2. napján meghozott I-1/ME/JF/1090/1/2015. számú másodfokú határozatával az elsőfokú döntést helybenhagyta. 

[8]	A másodfokú hatóság döntését - az elsőfokú hatóság által hivatkozott FVM rendeleti szabályokon túl - a 34/2008. (III. 27.) FVM rendelet 6. § (1) bekezdésére, a 2007. évi XVII. törvény (a továbbiakban: Eljárási tv.) 42. § (1) bekezdésére, valamint az 1913/2006/EK rendelet 7. cikk (1) bekezdésére és 11. cikkére alapította. 
A kereseti kérelem és az alperes védekezése
[9]	A felperes a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát kezdeményezte. Keresetében előadta, hogy az MO1 megvalósítási területek valóban nem minősülnek öntözött területnek, azonban - álláspontja szerint - ezt a körülményt az alperesi hatóságnak már a támogatási kérelem elbírálásakor észlelnie kellett volna és ilyen módon a támogatási kérelem elutasításáról kellett volna döntenie. Álláspontja szerint valójában adminisztrációs hiba történt, mert a támogatási kérelemben tévesen került feltüntetésre a területek helyrajzi száma. Ezt a hatóság azonban nem kifogásolta. A felperes az alperesi hatóság eljárásának felróhatóságára hivatkozott. Utalt arra, hogy a támogatási határozat szerint a támogatási kérelem megfelel a jogszabályi rendelkezéseknek, így a kifizetési eljárás során az alperesi hatóság a támogatási kérelem jogszerűségét már nem is vizsgálhatta. Keresetében hivatkozott a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 1. § (1) és (2) bekezdésének, továbbá az Eljárási tv. 57. § (1) bekezdésének a sérelmére. 

[10]	Az alperes ellenkérelmében a kereset elutasítását kezdeményezte.

Az elsőfokú ítélet
[11]	Az ügyben eljárt Székesfehérvári Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság a 13.K.27.251/2015/11. számú ítéletével a felperes keresetét elutasította. 

[12]	A bíróság rögzítette, hogy a felperes a támogatási kérelmének 11.b) pontjában kifejezetten arról nyilatkozott, hogy a támogatásokra vonatkozó hatályos jogszabályi rendelkezéseket, különösen a 34/2008. (III.24.) FVM rendelet által előírt valamennyi feltételt megismerte és azokban foglalt feltételeket betartja. A bíróság e körben utalt az Eljárási tv. 38. § (8) bekezdésére, amely kimondja, hogy az intézkedésben való részvétel során az ügyfélnek kell a jogosultsági feltételek meglétét hitelt érdemlően bizonyítania. 

[13]	A bíróság idézte a 34/2008. (III. 27.) FVM rendelet 2. § n) pontját, amely a megvalósítási hely fogalmát határozza meg, illetve a 2. § r) pontját, amely az öntözéssel érintett terület fogalmát írja le. A bíróság álláspontja szerint ezen jogszabályi rendelkezések egyértelműen rögzítik, hogy a megvalósítási hely egy összefoglaló fogalom, ami nem csak azt a földterületet jelenti, ahol a beruházás megvalósul, hanem beletartozik az öntözéssel érintett terület is, vagyis az öntözött terület. Az is egyértelmű előírás, hogy a megvalósítási helyen helyrajzi számmal meg kell jelölni a földterületet annak érdekében, hogy a terület egyedileg és egyértelműen beazonosítható legyen. Mivel a támogatás területi alapon jár, ebből következően a megvalósítási hely pontos meghatározása és a helyrajzi szám feltüntetése olyan releváns adat, amelyet a felperesnek hiánytalanul és megfelelően kell megadnia. A támogatási határozattal jóváhagyott támogatási kérelemmel az MO1 megvalósítási helyen 284,4 ha terület öntözött területként van feltüntetve, azonban megállapítható, hogy az MO1 megvalósítási helyen feltüntetett helyrajzi számok alapján beazonosított területek nem minősülnek öntözött területnek. 

[14]	A felperes az MO1 megvalósítási helyen kizárólag azoknak a területeknek a helyrajzi számát tüntette fel, ahol a beruházás megvalósult, azonban az öntözéssel érintett terület helyrajzi száma nincs megadva. A bíróság álláspontja szerint a felperesnek a vonatkozó jogi szabályozásból, illetve a fentebb ismertetett nyilatkozatából tudnia kellett, hogy a megvalósítási hely körében nem csak a beruházás megvalósításának helyeként szolgáló területeket, hanem az öntözéssel érintett területek helyrajzi számát is fel kell tüntetni.

[15]	Hivatkozott az elsőfokú bíróság a kúriai gyakorlatra, amely szerint az európai uniós mezőgazdasági támogatások során az ügyfélnek a jogszabályokat megfelelően kell ismerni. Hivatkozott a bíróság továbbá az Eljárási tv. 38. § (7) bekezdésére, amely szerint a kérelem benyújtása, és a vonatkozó jogszabályokban rögzített feltételek teljesítése, még nem jelent az intézkedésekben való részvételre alanyi jogosultságot. A bíróság ez alapján, illetve kúriai gyakorlatra utalással rögzítette, hogy a mezőgazdasági támogatások igénylése iránti eljárás egy speciális eljárás, amely a kérelem benyújtását követően nem jelent alanyi jogi jogosultságot a kérelmező részére. A támogatási összeg kifizetésének szigorú feltételei vannak, a hatóságok számára pedig a jogalkotó széles ellenőrzési jogot biztosít.  

[16]	A bíróság nem fogadta el a felperes azon érvét sem, mely szerint a kifizetési kérelem elbírálásakor a hatóság valójában jogellenesen felülvizsgálta a támogatási határozatot. A bíróság idézte a FVM rendelet 8. § (1) bekezdés a) és b) pontjait, amely egyértelművé teszi, hogy a kifizetési kérelem benyújtásának és teljesítésének egyik alapvelő feltétele az, hogy  az ügyfél támogatási határozattal rendelkezzen, a másik feltétele pedig, hogy a támogatáshoz kapcsolódó jogszabályi feltételeket maradéktalanul teljesítse. 

[17]	A bíróság rögzítette: az alperesi hatóságnak a kifizetési eljárás során a támogatási jogszabályoknak való megfelelést is vizsgálnia kell, azt, hogy a támogatási határozattal jóváhagyott támogatási kérelemben írtak megvalósultak-e. 

[18]	A bíróság szerint az ügyben nem sérültek a Ket. alapelvi rendelkezései sem. Ismertette a bíróság, hogy az Eljárási tv. 12. § (1) bekezdése alapján a Ket. szabályai mintegy háttérjogszabályként érvényesülnek. Az Eljárási tv. 46. § (2) bekezdése pedig felhatalmazza az alperesi hatóságot a kifizetési kérelemben foglalt feltételek ellenőrzésére a döntést követően is. Amennyiben a jogszabályoknak a feltételek nem felelnek meg, a hatóságnak a kifizetési kérelmet el kell utasítania.

[19]	A felperesnek az Eljárási tv. 57. §-ára hivatkozását sem tartotta a bíróság megalapozottnak. A bíróság összességében megállapította, hogy a felperes a saját mulasztását nem róhatja az alperesi hatóságra, különös tekintettel arra, hogy az eljárás speciális jellegéből következően a felperesnek volt kötelessége a hiánytalan, megfelelő tartalmú kérelmet elkészíteni és benyújtani.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[20]	Az ügyben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet. Kérte a kereseti kérelmének megfelelő határozat meghozatalát, másodlagosan pedig az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat meghozatalára utasítását.

[21]	A felperes felülvizsgálati kérelmében rögzítette, hogy a MO1 megvalósítási helyen öntözendő terület nem szerepel. Az alperesi határozat ezen része helytálló, ugyanakkor ezt a tényt az első fokon eljáró hivatalnak nem a kifizetési kérelem, hanem a támogatási kérelem elbírálásakor már észlelnie kellett volna. A felperes szerint amennyiben az adminisztratív hibát a hatóság a kifizetési kérelem elbírálásakor észleli, úgy a támogatási határozatot kellett volna módosítania, amely az ügyben nem történt meg. 

[22]	A felperes utalt arra, hogy a beruházást úgy valósította meg, ahogy az a támogatási kérelem alapját képező határozatban szerepel, pusztán nem megfelelően tüntette fel az öntözendő terület nagyságát, az öntözendő terület meghatározásakor a szó nyelvtani értelmezéséből kiindulva jelölte meg a 284,4 ha területet, hiszen a vízszolgáltató bázis kiépítésével valójában ekkora terület öntözése kerül a terveknek megfelelően megvalósításra.

[23]	A felperes szerint az eljáró hivatalnak észlelni kellett volna a hibát az ingatlanok beazonosítása során, a beruházás megkezdésekor tartott helyszíni szemle során, de pusztán az iratokból is kiderül. Az iratokból egyértelműen megállapítható, hogy sem az erdő, sem a legelő, sem a kivett árok, sem az út, sem pedig a mocsár nem öntözhető terület. Így az eljáró hatóság kétséget kizáróan tisztában volt azzal, hogy az MO1 megvalósítási helyen nem maguk az öntözött területek, hanem a vízi létesítmények találhatók. A csatolt vízjogi létesítményi engedélyek is egyértelműen tartalmazzák, hogy a megjelölt helyrajzi számokon létesítmények kerültek kialakításra, ezen létesítmények által váltak a területek öntözhetővé. A 34/2008. (III. 27.) FVM rendelet 2. § n) és r) pontja tekintetében a felperes azt emelte ki, hogy ezeket a szabályokat a 114/2009. (VIII. 29.) FVM rendelet iktatta be a 34/2008. FVM rendelet szövegébe 2009. augusztus 30-ai hatállyal, azaz jóval azt követően, hogy a felperes a támogatási kérelmét benyújtotta, és azt az első fokon eljáró hivatal elbírálta. Hivatkozott a felperes továbbá arra is, hogy az Eljárási tv. 38. § (7) bekezdését -, amely kimondja, hogy nem jelent alanyi jogosultságot a pályázati felhívásban rögzített feltételek teljesítése - a 2008. évi CXIV. törvény 27. §-a állapította meg 2009. január 6. napjától hatályosan. Ebből következően az Eljárási tv. 38. § (7) bekezdése sem volt alkalmazandó szabály a jelen felülvizsgálati kérelemmel érintett ügyben.

[24]	A felperes nyomatékosította, hogy az első fokon eljáró hivatal a támogatási határozatot megfelelőnek találta, és rögzítette, hogy az a jogszabályoknak megfelel. 

[25]	Ezt követően a felperes a VM rendelet 8. § (1) bekezdés a) és b) pontját idézte, majd előadta, hogy úgy valósította meg a vállaltakat, ahogy az a kérelmében szerepelt.

[26]	A felperes szerint az alperesnek jogában állt volna a támogatási határozatot felülvizsgálni jogszabálysértés okán, de ez nem történt meg. Véleménye, hogy a kifizetési kérelem során meghozott határozattal a támogatási határozat nem módosítható. 

[27]	Előadta azt is, hogy az Eljárási tv. 57. §-ára való bírósági hivatkozás téves. 

[28]	Végezetül a felperes szerint a bíróság nem rendelkezett a felperes keresetének azon részéről, amely a Ket. 72. §-a szerinti indokolási kötelezettség megsértésére vonatkozik, továbbá nem döntött a bíróság a felperes azon érvelése vonatkozásában sem, hogy az eljáró hatóságnak a jogszabályoknak nem megfelelő kérelmet el kellett volna utasítania. 
A Kúria döntése és jogi indokai
[29]	A Kúria elsőként arra utal, hogy a támogatási határozat meghozatalakor az akkor hatályos szabályok alapján kell eljárni, míg a kifizetési kérelmek elbírálása során az akkor hatályos jogot kell figyelembe venni. A felperes támogatási kérelmét 2008. július 16-án nyújtotta be, jelen eljárás alapjául szolgáló kifizetési kérelmét pedig 2013. május 8-án.

[30]	A 34/2008. (III.27.) FVM rendelet az EMVA-ból az öntözés, a melioráció és a területi vízgazdálkodás mezőgazdasági üzemi és közösségi létesítményeinek fejlesztéséhez nyújtandó támogatások részletes feltételeiről szól. E rendelet - többek között - a támogatás célját és a támogatás feltételeit határozza meg, tehát szabályai a támogatáshoz kötődnek. A támogatási kérelem benyújtásakor a 34/2008. (III.27.) FVM rendelet 2. § n) pontja a következőképpen rendelkezett: „megvalósítási hely: az az egyedileg azonosítható (névvel ellátott) vonalas létesítmény, tározó, egy vagy több helyrajzi számon szereplő összefüggő földterület, amelynek részén vagy egészén a beruházás megvalósul;” 

[31]	A 2009. augusztus 30-án hatályba lépő 114/2009. (VIII. 29.) FVM rendelet kiegészítette a 2. § n) pontját, illetve beiktatta r) pontot. A módosított 2. § n) pontja szerint: „megvalósítási hely: az az egyedileg azonosítható (névvel ellátott) vonalas létesítmény, tározó, egy vagy több helyrajzi számon szereplő összefüggő földterület, amelynek részén vagy egészén a beruházás megvalósul, beleértve az öntözéssel érintett területet is;” Tehát a módosítás következtében a megvalósítási helybe bele kell érteni az öntözéssel érintett területet is. Az öntözéssel érintett terület fogalmát korábban a 34/2008. (III.27.) FVM rendelet nem határozta meg, a 114/2009. (VIII. 29.) FVM rendelet szerint: „r) öntözéssel érintett terület: olyan, a támogatott fejlesztés megvalósításával öntözött terület, amely az alkalmazott öntözési technológia vagy azok kombinációja alapján egyértelműen lehatárolható.”

[32]	A Kúria megítélése szerint helytálló a felperes azon álláspontja, hogy a 34/2008. (III.27.) FVM rendelet 2. § n) és r)  pontjai a támogatási határozat feltételeihez kapcsolódnak. 

[33]	Ugyanakkor az is megállapítható, hogy sem az elsőfokú hatóság, sem a másodfokú hatóság nem hivatkozott határozatában a 34/2008. (III.27.) FVM rendelet 2. § n) és r)  pontjaira. 

[34]	A hatóság döntését egyrészt a 34/2008. (III.27.) FVM rendelet 6. § (1) bekezdés ba) pontjára alapította, amely szerint a rendelet alapján igényelhető támogatás összege támogatási kérelem benyújtási időszakonként lineár- és körforgó öntöző technológiára irányuló támogatásigénylés esetében legfeljebb
1. 30 ha terület nagyságig legfeljebb 72 000 eurónak megfelelő forint,
2. 30 ha vagy a fölötti területnagyságnál legfeljebb 2400 eurónak megfelelő forint/ha.

[35]	A hatóság másrészt az FVM rendelet 8. § (1) bekezdés b) pontját alkalmazta, amely szerint kifizetési kérelmet az az ügyfél nyújthat be, aki eleget tesz az e rendeletben, valamint a támogatás részletes feltételeit megállapító jogszabályban előírt feltételeknek.

[36]	A 34/2008. (III.27.) FVM rendelet 2. § n) és r)  pontjait az elsőfokú bíróság vonta be a vizsgálat körébe. A Kúria megítélése szerint e szabályokat a felperes kifizetési kérelmének elbírálása során figyelmen kívül kell hagyni, a kifizetési kérelem szempontjából nem bír relevanciával.

[37]	A Kúria megítélése szerint azonban nem helytálló a felperes azon hivatkozása, hogy a hatóság a kifizetési kérelem elbírálásakor valójában a támogatási határozatot módosította akkor, amikor a második (és egyben utolsó) kifizetési kérelmében az 59.727.809. Ft igényelt összeg helyett csak 20.039.080 Ft összeg erejéig adott helyt.

[38]	Az elsőfokú bíróság helytállóan határozta meg a támogatási döntés és az annak alapján meghozandó kifizetési döntések közötti viszonyt. A hatóság a kifizetési kérelmek során vizsgálja - mind a támogatási határozatban, mind a kifizetéshez kapcsolódó - feltételek meglétét, s e szerint hoz a kifizetési kérelemnek helyt adó, részben helyt adó, vagy elutasító döntést. A támogatási határozatban megállapított összeg nem jelent automatizmust arra nézve, hogy a kérelmező ahhoz minden körülmények között hozzájut, a kérelmezőnek a vállalásait teljesíteni kell, a jogszabályokat be kell tartania. Nem jelenti a támogatási határozat módosítását, ha a kifizetési kérelemnek a hatóság csak részben ad helyt, s a vonatkozó jogszabályi rendelkezések alapján az összeg mértékét alacsonyabban határozza meg (mert pl. eltér a terület nagysága a bejelentettől, vagy csak részben valósította meg a beruházást stb.). 

[39]	A felülvizsgálati kérelem szerint az Eljárási tv. 38. § (7) bekezdésében az alanyi jogi jogosultságot meghatározó rendelkezés is a támogatási kérelem benyújtása után lépett hatályba, s az ügyében nem alkalmazható. A Kúria ezzel kapcsolatban elsőként arra utal, hogy az elsőfokú bíróság ítélete abban a szövegkörnyezetben idézi az Eljárási tv. jelölt szabályát, hogy a mezőgazdasági támogatások igénylése iránti eljárás egy speciális eljárás, amelyben a kérelem benyújtását követően nem keletkezik alanyi jogi jogosultság az igényló számára. A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság ezen megállapítása általános, másrészt ez a megállapítás összhangban van a Kúria ítélkezési gyakorlatával. A Kúria - legutóbb a Kfv.IV.35.273/2016. számú ítéletében - elvi éllel mutatott rá arra, hogy „[a] felperes mezőgazdasági támogatás igénylése során nem alanyi jogot érvényesít. (...) Az agrártámogatástól való elesés jogszabályi kötelezettségek be nem tartása miatt nem azonos az alanyi jogi sérelemmel.” 

[40]	A fentiekre tekintettel megállapítható, hogy az elsőfokú bíróság ítélete az Eljárási tv. fent jelölt rendelkezésével nem áll ellentétben, nem vált jogszabálysértővé a jogerős döntés azon az alapon, hogy a bíróság érvrendszerébe beleszőtte az Eljárási tv. 38. § (7) bekezdését. A Kúria e körben megjegyzi, hogy az általános jogelv szerint amíg az anyagi jogi jogszabályok a jogviszonyok létrejöttéhez, addig az eljárási jogszabályok az elbíráláskori jogi szabályozáshoz kötődnek.

[41]	A felperes kifejtette, hogy a bírósági eljárás során is elismerte, hogy a MO1 megvalósítási helyen öntözendő terület nem szerepel, ugyanakkor ezt a tényt az első fokon eljáró hivatalnak nem a kifizetési kérelem, hanem a támogatási kérelem elbírálásakor már észlelnie kellett volna. Az elsőfokú bíróság e körben utalt az Eljárási tv. és a Ket. viszonyára. A Kúria e döntésben is nyomatékosítja, hogy az Eljárási tv. 12. (1) bekezdése alapján  a mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás háttérjogszabálya a Ket. Az Eljárási tv. rendelkezései nem zárják ki a Ket. alapelvi szabályainak érvényesülését. Az Eljárási tv. 38. § (8) bekezdése azonban - épp az eljárás fentebb kifejtett specialitására tekintettel - azt is rögzíti, hogy „Az intézkedésekben való részvétel során az ügyfélnek kell a jogosultsági feltételek meglétét hitelt érdemlően bizonyítania. Az ügyfelet terheli továbbá a kérelemmel, illetve a pályázattal összefüggésben tett bármilyen nyilatkozatával, állításával, valamint mezőgazdasági és vidékfejlesztési támogatási szerv által megállapított ténnyel szemben a bizonyítási kötelezettség.” Ez a szabály a közigazgatási eljárás általános rendjéhez képest, a mezőgazdasági támogatás iránti kérelmet benyújtó fél felelősségét megnöveli az általa szolgáltatott adatokért. A Kúria megítélése szerint az Eljárási tv. 38. § (8) bekezdése alapján nem róható a hatóság terhére, hogy az ügyfél nem megfelelő helyrajzi számokat jelölt meg, s ezáltal a megvalósítási helyen öntözendő terület nem szerepel.  

[42]	Az Eljárási tv. 57. §-ával összefüggésben a Kúria megállapította, hogy arra az elsőfokú bíróság azért tért ki, mert az alperes ellenkérelmében e jogszabályhelyre hivatkozott. Az alperes ugyanis úgy érvelt, hogy az Eljárási tv. 57. §-a nem sérült, mert az ügyben nem a támogatási határozat utólagos módosítására került sor. Az elsőfokú bíróság ezt az érvet vitte tovább jogerős ítéletében.

[43]	A felperes hivatkozott arra is, hogy az elsőfokú bíróság nem tért ki a kereseti kérelmében felvetett Ket. 72. §-ának vizsgálatára. A felperes kereseti kérelmében a Ket. 72. §-a azon összefüggés alapján került megjelölésre, hogy az alperes nem vette figyelembe a fellebbezésében kifejtett azon érvet, hogy a második kifizetési kérelem kapcsán észrevett elírást már az első kifizetési kérelem kapcsán észre kellett volna venni a hatóságnak, s így lehetősége lett volna a támogatási kérelem helyesbítését kérni. A Kúria megítélése szerint az elsőfokú bíróság ezt - bár a Ket. 72. §-át tételesen nem jelöli meg - de a Ket alapelvi rendelkezései körében értékelte.

[44]	Végül a felperes azt vetette fel, hogy nem döntött a bíróság abbeli érvelése tárgyában sem, hogy az eljáró hatóságnak a jogszabályoknak nem megfelelő kérelmet el kellett volna utasítania. Megállapítható, hogy a felperes ezen felvetése nem megalapozott. A jogerős bírósági döntés akkor, amikor részletesen kitér a támogatási kérelem és a kifizetési kérelem viszonyára, megfelelő választ ad arra a felvetésre, hogy a hatóság a támogatási határozat érintése nélkül is dönthet a kifizetési kérelmek elbírálása során a feltételek teljesüléséről, így nem helytálló az a felvetés, hogy a jelölt hibáért már a támogatási kérelmet is el kellett volna utasítani. A Kúria megjegyzi, hogy egyébként ez nem lehet felperes érdeke, hiszen a támogatási kérelem alapján az első kifizetési kérelmének a hatóság helyt adott, és a második kifizetési kérelmét sem utasította el teljes egészében, annak részben adott helyt.

[45]	Minderre tekintettel a Kúria a jogerős ítéletet - azzal, hogy az indokolásából mellőzi a 34/2008. (III.27.) FVM rendelet 2. § n) és r)  pontjaira utalást - a Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta.
Az döntés elvi tartalma
[46]	Európai Uniós mezőgazdasági támogatáshoz kapcsolódó kifizetési kérelmek vizsgálata során a hatóság - mind a támogatási határozatban, mind a kifizetéshez kapcsolódó - feltételek meglétét ellenőrzi, s e szerint hoz a kifizetési kérelemnek helyt adó, részben helyt adó, vagy elutasító döntést. A támogatási határozatban megállapított összeg nem jelent automatizmust arra nézve, hogy a kérelmező ahhoz minden körülmények között hozzájut, a kérelmezőnek a vállalásait teljesíteni kell, a jogszabályi előírásoknak megfelelően kell adatot szolgáltatnia és eljárnia. 

Alkalmazott jogszabályok

[47]	23/2007. (IV. 17.) FVM rendelet 2. § n) és r) pontja, 8. § (1) bekezdés b) pontja, 9. § (7) bekezdése
2007. évi XVII. törvény 38. § (7) bekezdése

Záró rész

[48]	A Kúria az ügyet a Pp. 274 . § (1) bekezdése szerint tárgyaláson kívül bírálta el.	

[49]	Az ügyben költség nem merült fel ezért arról rendelkezni nem kellett.

[50]	Az illetékről való rendelkezés az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 39. § (3) bekezdés d) pontján és 50. § (1) bekezdésén alapul.

Budapest, 2017. május 2.

Dr. Kozma György s. k. a tanács elnöke, Dr. Balogh Zsolt s. k. előadó bíró, Dr. Horváth Tamás s. k. bíró