A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
í t é l e t e

Az ügy száma: Kfv.IV.35.332/2019/3. szám

A tanács tagjai: Dr. Patyi András a tanács elnöke
		    Dr. Varga Eszter előadó bíró
		    Dr. Dobó Viola bíró

A felperes: V. K. Kft. 

A felperes jogi képviselője: Dr. Törőcsik Attila ügyvéd 

Az alperes: alperes neve 

Az alperes képviselője: Dr. Olasz József László ügyvéd 

A per tárgya: agrártámogatási ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: a felperes

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.K.27.370/2018/22. számú ítélete

Rendelkező rész

A Kúria a Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 11.K.27.370/2018/22. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

I n d o k o l á s

A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás

[1]	A felperes 2011. december 5. napján az Európai Vidékfejlesztési Alapból a helyi vidékfejlesztési stratégiák LEADER fejezetének végrehajtásához 2011-től nyújtandó támogatások részletes feltételeiről szóló 76/2011. (VII. 29.) VM rendelet (a továbbiakban: Jogcímrendelet) alapján pályázatot nyújtott be a Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatalhoz (a továbbiakban: elsőfokú hatóság). Az elsőfokú hatóság a felperes kérelmének a 2012. május 24. napján kelt 1435918296 számú határozatával 14.996.482 forint támogatási összeg tekintetében helyt adott. A felperes 2012 és 2015 között összesen hét kifizetési kérelmet nyújtott be. A 2013. augusztus 12. napján előterjesztett második kifizetési kérelmének a hatóság részben helyt adott, és 3.395.935 forint támogatási összeget ítélt meg a felperes részére. A beruházás ellenőrzése céljából az elsőfokú hatóság 2015. március 23. napján helyszíni szemlét folytatott le, melynek megállapításait tartalmazó jegyzőkönyv szerint az ellenőrzéshez szükséges dokumentumok pótlása szükséges. A jegyzőkönyv megállapításaira a felperes észrevételt nem tett, a feltárt hiányosságok pótlásának vállalásáról nyilatkozott. A hatóság a felperes második kifizetési kérelmének helyt adó határozatát a 2016. november 24. napján kelt 2119463279 számú - megismételt eljárásban hozott - határozatával módosította akként, hogy a felperes második kifizetési kérelmének részben helyt adott és 343.649 forint támogatási összeget állapított meg részére, egyúttal 3.052.286 forint jogosulatlanul igénybe vett támogatási összeg visszafizetésére kötelezte. Határozatát a Bizottság a vidékfejlesztési támogatási intézkedésekre vonatkozó ellenőrzési eljárások, valamint a kölcsönös megfeleltetés végrehajtása tekintetében az 1698/2005/EK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 2011. január 27-i 65/2011/EU Rendeletének (a továbbiakban: EU Rendelet) 5. cikk 1. és 2. pontjaira alapította, mivel a megállapítása szerint az ismételt hatósági felhívás, illetve az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap társfinanszírozásában megvalósuló támogatások igénybevételének általános szabályairól szóló 23/2007. (IV. 17.) FVM rendelet (a továbbiakban: Vhr.) 6. § (3) bekezdése ellenére a felperes a támogatás igénybevétele feltételeinek nem tett eleget a határozatban számlatétel, kiadási tételazonosító, referencia típus és elutasított összeg, valamint az elutasítás indoka szerint felsorolt tételek vonatkozásában.

[2]	A felperes fellebbezése folytán eljárt alperesi jogelőd (a továbbiakban együtt: alperes) a 2017. augusztus 1. napján kelt JHET-JF/1054/2. (2017) számú határozatával az elsőfokú határozatot helybenhagyta. Megállapította, hogy a felperes a vonatkozó bizonylatok, dokumentumok és a ténylegesen megvalósult tételek közötti összhang megteremtésére vonatkozó hiánypótlási felhívásoknak csak részben tett eleget. A felmérési napló benyújtására nem került sor; a VK-00033 számú számlához benyújtott számlarészletezőn szereplő végösszeg eltér a számla végösszegétől, és a számlarészletező nem tartalmazza az elszámolni kívánt zuhanytálca tétel típusát; a VK-00034 számú számlához benyújtott számlarészletezőn szereplő végösszeg eltér a számla végösszegétől, valamint a számlarészletező nem tartalmazza az elszámolni kívánt csaptelep, zuhany csaptelep tételek típusát és méretét; a VK-00036 számú számlához benyújtott számlarészletezőn szereplő végösszeg eltér a számla végösszegétől, valamint a számlarészletező nem tartalmazza az elszámolni kívánt szappantartó, valamint lapradiátor tételek típusát és méretét. Az EU Rendelet 30. cikkére hivatkozással megállapította, hogy az igényelt támogatási összeg több mint 3%-kal túllépi a számított támogatás összegét, ennek alapján megalapozottan került sor az 1.526.144 forint túligénylés miatti szankció kiszabására.

	A felperes keresete és az alperes ellenkérelme

[3]	Az alperes határozatával szemben a felperes keresettel élt, amelyben annak elsőfokú határozatra is kiterjedő hatályon kívül helyezését és az elsőfokú hatóság új eljárásra kötelezését kérte. Vitatta a visszakövetelt összeg jogalapját és összegszerűségét. Álláspontja szerint az eljárt hatóságok megsértették a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 50. §-át, valamint a 72. § (1) bekezdés eb) pontját. Álláspontja szerint nem életszerű, hogy porcelán zuhanytálcát építsen be bárki olyan helyre, ahol mindennap más és más ember használja azt. Az új beszerzés lebonyolítását a hatóság elismerte, az mégis az elutasított tételek között szerepel. Kiemelte, hogy KLUDI csapokat építettek be, de a márkajelzés a csaptelep hátulján található, ezért nem láthatta a helyszíni ellenőr. Sérelmezte, hogy az új helyszíni ellenőrzés, felülellenőrzés megtartására vonatkozó kérelmének a hatóság nem tett eleget, ezzel megszegte az együttműködési kötelezettségét. Álláspontja szerint a mezőgazdasági, agrár-vidékfejlesztési, valamint halászati támogatásokhoz és egyéb intézkedésekhez kapcsolódó eljárás egyes kérdéseiről szóló 2007. évi XVII. törvény (a továbbiakban: MVH Eljárási törvény) 9. § s) és t) pontjaiban meghatározott szándékosság és gondatlanság a vonatkozásában nem áll fenn. A per során indítványozta Gyuricsek Tibor műszaki vezető tanúkénti kihallgatását.

[4]	Az alperes az ellenkérelmében a határozatban foglalt indokok alapján a kereset elutasítását kérte.

	Az elsőfokú ítélet

[5]	Az elsőfokú bíróság a 11.K.27.370/2018/22. számú ítéletével a felperes keresetét elutasította.

[6]	Ítéletében idézte az MVH Eljárási törvény 41. § (5) bekezdését, a 46. § (2) bekezdését, az 52. § (6) bekezdését, a 69. § (1) bekezdés e) pontját, a Vhr. 6. § (3) bekezdését, a 19. § (3) bekezdését, a 30. § (10) bekezdését, a 35. § (2) bekezdését, és rögzítette, hogy a perbeli kifizetési kérelem elfogadhatóságát az MVH Eljárási törvény, a Jogcímrendelet és a Vhr. együttes alkalmazása teremti meg. Megállapította, hogy a 2015. március 23. napján tartott helyszíni szemléről készült jegyzőkönyv a feltárt hiányosságokat részletesen tartalmazza, ezeket a felperes nem vitatta, és vállalta, hogy határidőn belül a hiányokat pótolja, a beruházás vitatott tételeinek dokumentumait csatolja. Mivel a kifizetési kérelemben megadott adatok, a benyújtott bizonylatok, az azokat alátámasztó dokumentumok, és a ténylegesen megvalósult tételek között eltérés volt megállapítható, ezért a hatóság a 2015. május 12. napján kelt 1709070143 számú végzésével, majd a 2015. november 3. napján kelt 231/0616/92/70/2011. számú végzésével ismételten felszólította a felperest, hogy a felsorolt kiadási tételekre vonatkozóan a megfelelően és egymással összhangban helyesbített bizonylatokat, dokumentumokat határidőn belül nyújtsa be. A felperes az iratpótlásban sem küldte meg a kérelemben elszámolt, megfelelő adattartalommal ellátott számlákat és pénzügyi teljesítést igazoló dokumentumokat, ezért az eljárt hatóság jogszerűen utasította el a felperes által ezen számlák alapján elszámolni kívánt, a nem megfelelés által érintett tételeket.

[7]	Rögzítette, hogy a felperes a per során is csak a közigazgatási eljárásban már becsatolt iratokat nyújtotta be. Ítéleti álláspontja szerint a közigazgatási határozatok részletesen tartalmazzák, hogy a helyszíni szemle megállapításai, illetve a hiánypótlási eljárás során hiányosan csatolt dokumentumok alapján mely tételeket utasította el a hatóság, mivel nem pontosan azok kerültek beépítésre, amelyek a számlarészletezőkön, illetve a felmérési naplókban szerepeltek. Ezek több helyesbítési eljárást követően sem kerültek kijavításra, ezért levonásuk jogszerű. A helyesbítési eljárásokban a felperes jelezte, hogy mit mire cserélne, azonban nem javította megfelelően a kapcsolódó dokumentumokat, a számlarészletezőt, illetve a felmérési naplót és nem pontosította a konkrét beépített tételeket.

[8]	Az elsőfokú bíróság megállapította továbbá, hogy a felperes ellentmondásosan nyilatkozott a keresetlevélben, illetve a perben tartott tárgyaláson a zuhanytálcák, illetve a csaptelepek tekintetében, mivel a tárgyaláson elismerte, hogy nem azon márkájú tételeket építették be, amelyek a pályázatban 2011-ben szerepeltek. A bíróság hangsúlyozta, hogy a felperes maga vállalta, hogy a támogatásért a jogszabályokban foglalt kötelezettségének eleget fog tenni. A felperes jogi érvelését helytelennek minősítette abban a körben is, hogy az utóellenőrzés a korábbi ellenőrzés során megállapítottak szabályszerűségét igazolná. Az indítványozott tanúbizonyítást mellőzte, mivel a megfelelő dokumentumok hiányában a tanúvallomás sem szolgálhatott volna alapul a teljesítés megfelelőségének igazolására. 

	A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem

[9]	Az ügyben a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, melyben elsődlegesen az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését és a keresetének megfelelő új határozat meghozatalát, másodlagosan az elsőfokú ítélet hatályon kívül helyezését, és az elsőfokú bíróság új eljárásra és új határozat hozatalára utasítását kérte. Idézte a polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 163. § (1) bekezdését, a 164. § (1) és (2) bekezdését, a 166. § (1) és (2) bekezdését, a 167. § (1) és (2) bekezdését, valamint a 206. § (1) bekezdését és arra hivatkozott, hogy az elsőfokú bíróság az iratok hiányára hivatkozással mellőzte a tanúbizonyítási indítványát, holott az iratok csatolása az alperes kötelessége. Előadta, hogy az iratcsatolási felhívásnak a per során eleget tett, az elsőfokú bíróság ugyanakkor a tanú kihallgatásának elmulasztásával a tényállást nem tisztázta, holott a meghallgatni kívánt személy képviselte a társaságot a helyszíni ellenőrzéskor. A bizonyítási indítvány mellőzése miatt az elsőfokú bíróság a bizonyítékok szakszerű egybevetését és értékelését sem tudta elvégezni. Álláspontja szerint az elsőfokú bíróság az utóellenőrzésről felvett jegyzőkönyvben foglaltak figyelembevételét is jogszerűtlenül mellőzte. Arra is hivatkozott, hogy a beruházás hiba és eltérés nélkül megvalósult, önmagában az eljárás során kiírt hiánypótlások és korrekciók szankciót nem vonhattak volna maguk után. Állította, hogy az elsőfokú bíróság a laikus felperes perbeli nyilatkozataiból logikai hibát vétve, tévesen következtetett a rosszhiszeműségére.

[10]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztett elő.

A Kúria döntése és jogi indokai

[11]	A felülvizsgálati kérelem az alábbiak szerint nem alapos.

[12]	A régi Pp. 271. § (2) bekezdése értelmében a jogerős ítélet felülvizsgálatát a fél jogszabálysértésre hivatkozással kérheti. A felülvizsgálati eljárásban a Kúria a felülvizsgálati kérelem és a csatlakozó felülvizsgálati kérelem keretei között azt vizsgálja, hogy a jogerős ítélet jogszabálysértő-e, bizonyítás felvételének nincs helye. 

[13]	A régi Pp. 206. § (1) bekezdése szerint a bíróság a tényállást a felek előadása és a bizonyítási eljárás során felmerült bizonyítékok egybevetése alapján állapítja meg; a bizonyítékokat a maguk összességében értékeli, és meggyőződése szerint bírálja el. A régi Pp. 221. § (1) bekezdése kimondja, hogy az ítélet indokolásában röviden elő kell adni a bíróság által megállapított tényállást az arra vonatkozó bizonyítékok megjelölésével, hivatkozni kell azokra a jogszabályokra, amelyeken a bíróság ítélete alapszik. Meg kell röviden említeni azokat a körülményeket, amelyeket a bíróság a bizonyítékok mérlegelésénél irányadónak vett, végül utalni kell azokra az okokra, amelyek miatt a bíróság valamely tényt nem talált bizonyítottnak, vagy amelyek miatt a felajánlott bizonyítást mellőzte.

[14]	A Kúria megállapította, hogy az elsőfokú bíróság a helyesen megállapított tényállásból helytálló következtetésre jutott, indokaival a felülvizsgálati bíróság egyetért, ezért azt nem ismétli meg. A felülvizsgálati kérelemben foglaltakra hivatkozással az alábbiakat emeli ki. 

[15]	A Kúria már több döntésében is állást foglalt arról [így pl. Kfv.IV.35.069/2014/4. számon], hogy a támogatásra való jogosultság hitelt érdemlő igazolásának elvárása a támogatás jogszerűségének alapvető feltétele, e jogszerűség ellenőrzéséhez, a nem alanyi jogon járó támogatásokkal való esetleges visszaélések kiszűréséhez nélkülözhetetlen. Ekként e szabályozás éppen a támogatások átlátható, célhoz kötött felhasználását szolgálja. 

[16]	A felperes a támogatási kérelmében maga nyilatkozott úgy, hogy a támogatás alapjául szolgáló jogszabályi feltételeket megismerte, vállalta az ebből fakadó jogszabályi kötelezettségek teljesítését, így különösen azt, hogy a támogatással összefüggő ellenőrzés során a támogatás alapjául szolgáló okiratokat, dokumentumokat a hatóság rendelkezésére bocsátja. A helyszíni szemléről készült jegyzőkönyv alapján a hatóság a felperest - általa sem vitatottan - felszólította a betétlapon felsorolt iratok pótlására, melyet a felperes tudomásul vett, a jegyzőkönyvben rögzített hiányosságokra észrevételt nem tett. Ezt követően az elsőfokú hatóság további két alkalommal szólította fel a felperest a feltárt hiányok pótlására, a ténylegesen megvalósult tételek és a bizonylatok közötti eltérések feloldására. A felperes ennek ellenére felmérési naplót nem nyújtott be; a VK-00033, VK-00034 és VK-00036 számú számlákhoz becsatolt számlarészletezőkön szereplő végösszeg és a számlák végösszegeinek eltérését nem korrigálta, továbbá a számlarészletezők nem tartalmazták az elszámolni kívánt tételek típusát és méretét sem. 

[17]	A kifizetés alapját a Vhr. 19. § (3) bekezdése és a 30. § (10) bekezdése alapján csak az igazoltan teljesített, pénzügyileg is rendezett bizonylatok képezhetik, az elszámolni kívánt bizonylathoz Építési Normagyűjtemény szerinti bontású számlarészletezőnek is rendelkezésre kell állnia. A felperes e jogszabályi kötelezettségének többszöri hiánypótlási felhívást követően sem tett eleget, ezért a támogatás érintett részének elszámolására nem jogosult.

[18]	A Kúria hangsúlyozza, hogy a felülvizsgálati kérelemben foglaltakkal ellentétben az elsőfokú bíróság nem az alperes által felterjesztett közigazgatási iratok „hiányára" alapította a felperes bizonyítási indítványának mellőzését. Az elsőfokú bíróság helyes megállapítása szerint, mivel a felperes a fent megjelölt számlákhoz kapcsolódó felhívásban foglaltakat a közigazgatási eljárás során maradéktalanul nem pótolta, e feltárt hiányosságok (hiányzó dokumentumok) utóbb, tanúvallomás útján sem pótolhatók.

[19]	A felperes állításával ellentétben továbbá az elsőfokú ítélet a felperes rosszhiszeműségére vonatkozóan nem tartalmaz megállapítást, pusztán annyit rögzít - helytállóan - hogy a támogatást kérő, azaz a felperes érdekkörébe tartozott azon dokumentumok csatolása, amelyek az elszámolni kívánt tételeket a fent megjelölt jogszabályi követelményeknek megfelelően alátámasztják.

[20]	A felperes megalapozatlanul érvelt azzal is, hogy a 2018. december 7-én tartott utóellenőrzésről felvett jegyzőkönyv az állításait alátámasztja. A szóban forgó jegyzőkönyv a jogerős közigazgatási határozat meghozatalakor fennálló tényt nem igazol, az a megjelölt számlák és az ahhoz kapcsolódóan feltárt hiányosságok tekintetében semmilyen megállapítást nem tartalmaz.

[21]	A Kúria a kifejtettek alapján megállapította, hogy az elsőfokú bíróság feltárta, egymással összevetette, értékelte, mérlegelte a rendelkezésére állt bizonyítékokat és az azt cáfolni kívánó felperesi előadásokat, a mindezekből levont következtetése okszerű és megalapozott. A felperes a felülvizsgálati kérelmében csak vitatta az elsőfokú bíróság által elvégzett bizonyítékértékelést, állításait azonban konkrétumokkal, bizonyítékokkal nem támasztotta alá.

[22]	A fentiek alapján a Kúria megállapította, hogy a jogerős ítélet a felülvizsgálati kérelemben hivatkozott jogszabályokat nem sérti, ezért azt a régi Pp. 275. § (3) bekezdése alapján hatályában fenntartotta. 
A döntés elvi tartalma

[23]	A kifizetés alapját csak a támogatást kérelmezőnél felmerült olyan kiadások képezhetik, amelyeket a művelet megvalósítása érdekében teljesített gazdasági eseményről a kérelmező nevére kiállított, igazoltan teljesített és pénzügyileg is rendezett számviteli bizonylatok igazolnak. Építési beruházás esetén az elszámolni kívánt bizonylathoz Építési Normagyűjtemény szerinti bontású számlarészletezőnek is rendelkezésre kell állnia. A becsatolt számviteli bizonylat és a számlarészletező tartalmának összhangban kell állnia.

Záró rész

[24]	A Kúria a felülvizsgálati kérelmet a régi Pp. 274. § (1) bekezdése alapján tárgyaláson kívül bírálta el.

[25]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmet nem terjesztett elő, ezért a felülvizsgálati eljárásban érvényesíthető költsége nem merült fel.

[26]	A Kúria a tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati eljárási illeték viselésére az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 50. § (1) bekezdése és a bírósági eljárásban alkalmazandó költségmentességről szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapján kötelezte a felperest. 

[27]	Az ítélet elleni felülvizsgálat lehetőségét a régi Pp. 271. § (1) bekezdés e) pontja zárja ki.

Budapest, 2019. november 5.

Dr. Patyi András s.k. a tanács elnöke, Dr. Varga Eszter s.k. előadó bíró, Dr. Dobó Viola s.k. bíró