A Kúria
mint felülvizsgálati bíróság
ítélete
Az ügy száma: Kfv.I.35.252/2019/3.

A tanács tagjai: Dr. Hajnal Péter tanácselnök és előadó bíró; Dr. Sisák Péter bíró, Huszárné dr. Oláh Éva bíró

A felperes: felperes neve 

A felperes képviselője: Dr. Bíró Róbert ügyvéd

Az alperes: alperes neve

Az alperes képviselője: Dr. Subai Gáspár kamarai jogtanácsos 

A per tárgya: piacfelügyeleti ügyben hozott közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálata

A felülvizsgálati kérelmet benyújtó fél: felperes

A felülvizsgálati kérelem sorszáma: 19.

A felülvizsgálni kért jogerős határozat: a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 29.K.33.139/2016/18. számú ítélete
Rendelkező rész 
A Kúria a Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság 29.K.33.139/2016/18. számú ítéletét hatályában fenntartja.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az alperesnek 15 napon belül 60.000 (hatvanezer) forint felülvizsgálati perköltséget.

Kötelezi a felperest, hogy fizessen meg az államnak - külön felhívásra - 70.000 (hetvenezer) forint felülvizsgálati eljárási illetéket.

Az ítélet ellen felülvizsgálatnak nincs helye.

Indokolás
A felülvizsgálat alapjául szolgáló tényállás
[1]	Az alperes a alperes nevéről szóló szóló 2013. évi CXXXIX. törvény (a továbbiakban: MNB tv.) alapján hivatalból eljárást folytatott le a H. Zrt. (a továbbiakban: Zrt.) működésének ellenőrzésére. A vizsgálat alapján az alperes 2015. április 20-ai határozatával visszavonta a Zrt. engedélyét, majd kezdeményezése nyomán 2015. április 22-én elrendelték a Zrt. felszámolását.

[2]	Ezt követően, a 2015. augusztus 28-án az alperes kiértesítő levelében értesítette a felperest, hogy - alkalmazva az MNB tv. 75. § (5) bekezdés szerinti időbeli korlátot - a 2011. augusztus 31-étől 2015. március 5-éig terjedő időszakra nézve hivatalból célvizsgálatot indít vele szemben. A vizsgálat célja annak megállapítása volt, hogy a Zrt.-nél feltárt súlyosan jogsértő helyzet kialakulásáért mennyiben volt megállapítható a felperesnek, mint a Zrt. volt igazgatósági tagjának és egyben elnökének a befektetési vállalkozásokról és az árutőzsdei szolgáltatókról, valamint az általuk végezhető tevékenységek szabályairól szóló 2007. évi CXXXVIII. törvényben (a továbbiakban: Bszt.) meghatározott személyes felelőssége.

[3]	A felperes a vizsgálati jelentésre észrevételt tett, amelyben kérte az eljárás felfüggesztését az egyidejűleg folyamatban lévő büntetőeljárás befejezéséig. Az alperes V-JÉ-III-3/2016. számú végzésével (a továbbiakban: Végzés) a felperes eljárás felfüggesztésére irányuló kérelmét elutasította. 

[4]	Az alperes H-JÉ-III-B74/2016. számú határozatával a felperest, mint a Zrt. volt igazgatósági tagját, a befektetési vállalkozás igazgatósági, valamint irányítási jogkörrel rendelkező vezető testülete tagjának felelősségére vonatkozó jogszabályi előírások súlyos megsértése miatt 20 millió forint felügyeleti bírság megfizetésére kötelezte. Az alperes határozatának indokolásában részletesen kifejtette, hogy a Zrt. miként sértette meg - ügyfelek pénzeszközeinek és pénzügyi eszközeinek jogtalan kezelése; adatszolgáltatási kötelezettség megsértése; éves beszámolók jóváhagyásával az alperes megtévesztése - a Bszt. vonatkozó szabályait. Határozatának IV. pontjában vizsgálta a felperesnek a Zrt.-ben betöltött tisztségét, felelősségét, majd indokolásának V. pontjától rátért a felperes személyes felelősségének kérdésére. Abban ismertette - a Végzés tartalmát is - és értékelte a felperes észrevételében előadottakat. Az 1997. október 30-ától igazgatósági tag felperes személyes felelősségének jogszabályi alapjaként a Bszt. 4. § (2) bekezdés 97. pontját, 21/A. § (1) bekezdését, valamint a 94. § (1) bekezdés a) pontját jelölte meg. Az alperes indokolása körében rögzítette, hogy a felperes, mint igazgatósági tag, aki így irányítási jogkörrel rendelkezett a Zrt.-ben, a fentebb részletezettek okán nem biztosította a Zrt. szabályszerű működését, és nem a tőle elvárható gondossággal járt el.

[5]	Az alperes a bírság kiszabásának indokaként azt jelölte meg, hogy a Zrt.-nél feltárt, a határozat indokolása I-III. pontjaiban részletezett jogsértések bekövetkezéséért a felperes személyes felelőssége megállapítható volt, és azok jellege, tárgyi súlya, hatása, valamint következménye egyaránt rendkívül súlyosnak minősültek, és ez vezetett ahhoz, hogy a Zrt. tevékenységi engedélyét visszavonta, és kezdeményezte annak felszámolását. Emiatt a bírságnál enyhébb fokozatú felügyeleti intézkedés alkalmazását nem találta célravezetőnek, az általa meghatározott generális és speciális prevenciós célok eléréséhez elégségesnek. A bírság összegének kiszabása körében értékelte azt, hogy a felperes tisztségében nem a tőle elvárható gondossággal járt el, amely alapján az MNB tv. 77. § (2) bekezdése alapján a bírság kiszabása alól mentesülhetett volna. A felperes ugyanis az igazgatóság és az irányítási jogkörrel rendelkező vezető testület tagjaként számos olyan döntési jogosultsággal és intézkedési lehetőséggel rendelkezett, amellyel a Zrt. működését összhangba hozhatta volna a jogszabályi előírások által meghatározott követelményekkel. Érvelése szerint a felperestől elvárható lett volna, hogy döntési és irányítási jogosultságaival közreműködjön egy olyan belső kontrollrendszer kiépítésében, amelyek megakadályozhatták volna a Zrt. jogszabálysértő működését. Rámutatott arra is, hogy a felperes vonatkozásában az MNB tv. 77. § (3) bekezdése szerinti mentesülési ok sem állt fenn.
A kereseti kérelem
[6]	A felperes az alperesi határozattal szemben előterjesztett keresetlevelében egyrészt sérelmezte, hogy vele, mint természetes személy szemben a felügyeleti bírság kiszabásának önmagában még nem elegendő alapja az, hogy a Zrt.-nél jogsértések valósultak meg. Álláspontja szerint ugyanis a Bszt. rendelkezései alapján nem állt fenn objektív felelőssége az említett jogsértésekért.

[7]	Másrészt továbbra is hangsúlyozta, hogy személyes felelősségének pontos megállapítására a Zrt.-t érintő büntetőeljárás befejezését követően lett volna lehetőség, ezért indokolt lett volna az alperes eljárásának felfüggesztése a büntetőeljárás befejezéséig.
Az elsőfokú ítélet
[8]	Az elsőfokú bíróság jogerős ítéletével a felperes keresetét elutasította. Indokolásában mindenekelőtt rögzítette, hogy a felperes a vizsgált időszakban a Zrt. irányítási jogkörrel rendelkező vezető testületének tagja volt, ezért a befektetési szolgáltatást nyújtó Zrt. prudens működéséért általános felelősséggel rendelkezett. Az általános felelősségből következően a felperesnek a Bszt. szerinti felelőssége a jogszabálysértés közvetlen - saját döntés közvetlen következménye a jogszabálysértés - és közvetett - az igazgatóság által működtetett ellenőrzési rendszer hibája, hiányossága eredménye a jogszabálysértés - elkövetése esetén is fennállt. Mivel a Zrt.-nél súlyos jogsértések történtek, amelyek arra utaltak, hogy annál így a pénzügyi és operatív ellenőrzés nem volt megfelelően biztosított, indokolása szerint helytállóan jutott az alperes arra a következtetésre, hogy fennállt a felperesnek, mint irányítási jogkörrel rendelkező vezető testület elnökének és tagjának felelőssége. 

[9]	Indokolásában azt is megállapította, hogy az alperes eljárásának felfüggesztése - a felperes álláspontjával szemben - szükségtelen lett volna. A Zrt. működésével kapcsolatban folyamatban lévő, a felperessel szemben folyó büntetőeljárás nem lehetett kihatással a felperessel szemben piacfelügyeleti eljárás keretében megállapított Bszt. szerinti felelősségre. Érvelése szerint a két felelősségi alakzat - büntetőjogi és a Bszt. szerinti - fennállásának megállapíthatósága ugyanis alapjaiban tér el egymástól.

[10]	Az elsőfokú bíróság végül utalt arra, hogy az alperes által bírság kiszabására jogszerűen került sor. A felperes ugyanis nem adott elő olyan bizonyítékokat - mindössze arra hivatkozott, hogy a Zrt.-nél a törvényes működéshez szükséges szabályzatok megalkotásra kerültek és szervezeti egységek léteztek -, amely alapján megállapítható lett volna, hogy a felperes úgy járt el, ahogyan az az adott helyzetben elvárható lett volna.
A felülvizsgálati kérelem és ellenkérelem
[11]	A jogerős ítélet ellen a felperes terjesztett elő felülvizsgálati kérelmet, amelyben kérte annak hatályon kívül helyezését, az alperes határozatának hatályon kívül helyezését és új eljárásra kötelezését azzal az iránymutatással, hogy az alperes a megismételt eljárását függessze fel a Budapest Környéki Törvényszék 11.B.69/2017. számú büntetőügyére tekintettel.

[12]	A felperes felülvizsgálati kérelmében a jogerős ítélet rendelkezéseit - a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (a továbbiakban: Ket.) 2. § (3) bekezdésének, MNB tv. 77. § (2) és (3) bekezdéseinek, a Pp. 336/A. § (2) bekezdésének megjelölése mellett - több szempontból is jogszabálysértőnek találta. 

[13]	A felperes sérelmezte egyfelől, hogy az elsőfokú bíróság tévesen fogadta el azt, hogy vele szemben az alperes jogszerűen szabott ki bírságot. Habár azt felülvizsgálati kérelmében maga is többször elismerte, hogy a bírság kiszabása alól kimentési okot nem tudott bizonyítani a hatósági eljárásban, viszont erre azért nem volt lehetősége, mivel annak tartama alatt előzetes letartóztatás, azaz kényszerintézkedés hatálya alatt állt. Ebből következően objektív módon nem volt olyan helyzetben, hogy bizonyíthassa a kimentési okok körében, hogy úgy járt el, ahogyan az az adott helyzetben tőle elvárható lett volna. A felügyeleti bírság kiszabása körében utalt ismét arra, hogy annak alkalmazásához önmagában vele szemben nem elegendő alap az, hogy a Zrt.-nél jogsértések valósultak meg.

[14]	Másfelől, érvelése alapján mind a jogerős ítélet, mind az alperesi határozat jogszerűségét tette kétségessé az, hogy az alperes eljárása nem került felfüggesztésre a vele szemben folytatott büntetőeljárásra tekintettel. E körben véleménye szerint a tényállástisztázásra vonatkozó kötelezettség sérült, mivel kimentési okot azért nem tudott bizonyítani, mert a büntetőeljárás folyamán olyan megállapítások születhettek volna, amelyek a felelősségének kimentésére lettek volna alkalmasak. Erre tekintettel a büntetőeljárásban tett megállapítások bevárása lett volna szükséges.

[15]	Az alperes felülvizsgálati ellenkérelmében - amelyben a jogerős ítélet hatályában való fenntartását kérte - azt az álláspontot képviselte, hogy a felperes a Bszt. szerinti felelősség alól nem, a bírságkiszabás alól pedig úgy mentesülhetett volna, ha bizonyította volna, hogy vonatkozásában az MNB tv. 77. § (2) vagy (3) bekezdése szerinti mentességi ok fennállt volna. Ilyen bizonyítást a felperes azonban sem a közigazgatási eljárás folyamán, sem a keresetlevelében nem terjesztett elő. Továbbra is azon a véleményen volt, hogy téves volt a felperes azon álláspontja, amely szerint az eljárását fel kellett volna függesztenie. 

[16]	A Kúria a Kfv.I.35.014/2018/6. számú végzésével a felülvizsgálati eljárást az Alkotmánybíróság előtt IV/00557/2018. ügyszámon folyamatban volt - a hatáskör átruházását érintő - ügy elbírálásáig felfüggesztette. A Kúria a felülvizsgálati eljárását az Alkotmánybíróság 23/2018. (XII.28.) határozatának meghozatalát követően folytatta.
A Kúria döntése és jogi indokai
[17]	A felülvizsgálati kérelem - az alábbiak szerint - nem alapos.

[18]	A Kúria a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (a továbbiakban: régi Pp.) 272.§ (2) és 275.§ (2) bekezdésének megfelelően a jogerős ítéletet a felülvizsgálati kérelem keretei között, a rendelkezésre álló iratok alapján vizsgálta felül.

[19]	Jelen ügyben a Kúriának alapvetően két kérdésben kellett határoznia. Egyrészt arról, hogy az elsőfokú bíróság - az alpereshez hasonlóan - helyesen jutott-e arra a következtetésre, hogy az alperesnek az eljárását nem kellett felfüggesztenie a felperessel szemben folyamatban lévő büntetőeljárásokra tekintettel.

[20]	Másrészt arról, hogy az elsőfokú bíróság jogszerűen fogadta-e el az alperes érvelését a kiszabott felügyeleti bírság tekintetében, és értett-e egyet azzal, hogy a felperes terhére jogszerűen került kiszabásra az a kimentési okok hiányában.

[21]	A Kúria a megfogalmazott két kérdés egyike tekintetében sem osztotta a felperes álláspontját. 

[22]	A [19] bekezdésben megjelölt kérdés vonatkozásában a felperes tévesen jutott arra következtetésre, hogy a folyamatban lévő büntetőeljárás befolyással bírna esetlegesen a Bszt. 21/A. §-ában meghatározott személyes felelősség megállapíthatóságát, vagy a felügyeleti bírság alól való MNB tv. 77. § (2) bekezdése szerinti mentesülést érintően. (Akár a Bszt.-ben, akár az MNB tv.-ben szabályozott közigazgatási jogi felelősségi alakzat megállapítása ugyanis alapjaiban tér el a büntetőjog által szabályozott felelősséghez igazodó tényállásoktól (így például a számvitel rendjének megsértésének, vagy a hamis magánokirat felhasználásának tényállásától). Mindkét esetben az egyes jogszabályok eltérő, világosan elkülönülő szabályrendszerrel rendelkeznek a tekintetben, hogy mely esetekben meríti ki az adott cselekmény bekövetkezte, vagy éppen elmulasztása az érintett törvényi tényállást. Így az egyes jogági felelősségek fennállása esetén azokhoz eltérő szankciók is társulnak.

[23]	A Kúria utal arra is, hogy sem az elsőfokú bíróságot, sem pedig az alperest nem kötné az irányítási jogkörrel rendelkező vezető tisztségviselő személyes felelőssége megállapításának körében a folyamatban lévő büntetőeljárásokban hozott határozatok indokolása. Annak ugyanis nincs akadálya, hogy akár a hatóság, akár a bíróság az adott közigazgatási ügyben a rendelkezésre álló bizonyítékok mérlegelését követően - a büntetőügyben hozott jogerős ítélet tényállásában foglaltaktól is eltérően - megállapítsa a félnek a Bszt. 21/A. §-ában fennálló felelősségét. (EBH 2005.1257.) Ebből következően a büntetőbíróság határozata a közigazgatási jogi felelősség tekintetében - a bűnösség megállapításának esetét kivéve - jelentőséggel nem bír. A kiszabott bírság tekintetében a felperes számára a saját maga kimentésére az MNB tv. biztosít lehetőséget. 

[24]	A Kúria a [20] bekezdésében megfogalmazott kérdés tekintetében mindenekelőtt rámutat arra, hogy a Pp. 270. § (2) bekezdése folytán a felülvizsgálati eljárásban a Kúria a jogerős ítélet jogszerűségét vizsgálja, ezért a felperes olyan jogszabályra, tényre, körülményre, amely az első fokú közigazgatási pernek nem volt a tárgya, mivel arról az elsőfokú bíróság nem dönthetett, a felülvizsgálati kérelmében alappal nem hivatkozhat. (KGD 2011.62.) Ebből következően a Kúria a felperesnek a kiszabott bírság mentesülése alól való kimentés körében előadott, a hatósági eljárás folyamán kényszerintézkedés alatt állására vonatkozó előadását érdemben nem vizsgálhatta. A felperes arra ugyanis sem a keresetlevelében, sem pedig az első tárgyaláson nem hivatkozott, első alkalommal a felülvizsgálati kérelmében tett róla említést. 

[25]	Ezt követően a Kúria utal arra, hogy a személyes felelősség alóli mentesülés lehetséges eseteit az MNB tv. 77.§ (2) és (3) bekezdései szabályozzák. A (2) bekezdés szerint nem kötelezhető bírság fizetésére az, aki bizonyítani tudja, hogy úgy járt el, ahogy az ilyen tisztséget betöltő személytől az adott helyzetben általában elvárható. A (3) bekezdés értelmében testületi szerv esetében nem kötelezhető bírság megfizetésére azon testületi tag, aki a bírság alapját képező döntés meghozatalában nem vett részt, vagy a döntés ellen szavazott, és ezt az ülésről készített jegyzőkönyvben rögzítették. A (2) bekezdés szerinti esetkör a személyes felelős tevőleges bizonyítási magtartásán nyugszik, a (3) bekezdés szerintiek objektív tényeken, a felelős személy különös bizonyítási cselekményei nélkül, csak az okiratok alapján is észlelhetők. (Kfv.I.35.126/2017/8. [24]) Jelen ügyben a felperes tekintetében azonban a két mentesülési ok közül egyik sem állt fenn.

[26]	A felperes ugyanis maga állította többször is a felülvizsgálati kérelmében, hogy a bírság kiszabása alól kimentési ok fennállását nem tudta bizonyítani a hatósági eljárásban. Mivel így a felperes a mentesülés körében őt terhelő bizonyítási kötelezettségének nem tett eleget, ezért a Kúria osztotta az elsőfokú bíróság álláspontját abban, hogy az alperes a rendelkezésre állt bizonyítékokat megfelelően értékelte, és helytállóan állapította meg, hogy a felperes irányítási jogkörrel rendelkező vezető tisztségviselőként nem úgy járt el, ahogyan az az adott helyzetben tőle elvárható lett volna. Az MNB tv. 77. § (3) bekezdése szerinti objektív tényeken nyugvó kimentési ok pedig sem merült fel az ügyben.

[27]	A fentiekre tekintettel a Kúria megállapította, hogy egyfelől az elsőfokú bíróság helyesen jutott arra a következtetésre, hogy az alperes jogszerűen utasította el a felperes eljárás felfüggesztésére irányuló kérelmét. Másfelől a felperes terhére felügyeleti bírság az MNB tv. szabályainak megfelelően került kiszabásra. Mindezek alapján a Kúria a jogerős ítéletet a Pp. 275.§ (3) bekezdésében foglaltak szerint hatályában fenntartotta.
A döntés elvi tartalma
[28]	A Bszt. szerinti felelősség megállapításához nem szükséges az e felelősség megállapítására folyamatban lévő hatósági eljárás felfüggesztése más folyamatban lévő büntetőeljárások befejezéséig. A közigazgatási jogi felelősségi alakzat megállapítása ugyanis alapjaiban tér el a büntetőjog által szabályozott felelősséghez igazodó tényállásoktól. Mindkét esetben az egyes jogszabályok eltérő, világosan elkülönülő szabályrendszerrel rendelkeznek a tekintetben, hogy mely esetekben meríti ki az adott cselekmény bekövetkezte, vagy éppen elmulasztása az érintett törvényi tényállást.
Záró rész
[29]	A pervesztes felperest a Pp. 270. § (1) bekezdése szerint alkalmazandó Pp. 78. § (1) bekezdése alapján kötelezte a pernyertes alperes felülvizsgálati költségének megfizetésére.

[30]	A tárgyi illetékfeljegyzési jog folytán le nem rótt felülvizsgálati illeték viselésére a Kúria az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 39.§ (3) bekezdés d) pontja, 43.§ (3) bekezdése, 50. § (1) bekezdése és a költségmentesség alkalmazásáról a bírósági eljárásban szóló 6/1986. (VI. 26.) IM rendelet 13. § (2) bekezdése alapján kötelezte a felperest.

[31]	Tárgyalás tartását a felek egyike sem kérte, és mivel a Pp. 272. § (2) bekezdése a felülvizsgálati kérelem kiegészítését, a 275. § (1) bekezdés pedig a bizonyítást zárja ki, nem merült fel a tárgyalás tartásának szükségessége: a Kúria a felülvizsgálati kérelmet tárgyaláson kívül bírálta el.

[32]	Az ítélet ellen a Kp. 271. § (1) e) pontja alapján felülvizsgálatnak nincs helye.
Budapest, 2019. május 30.
Dr. Hajnal Péter sk. tanácselnök és előadó bíró; Dr. Sisák Péter sk. bíró, Huszárné dr. Oláh Éva sk. bíró